Справа № 442/5721/26
Провадження №3/442/1240/2026 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

18 серпня 2026 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Дрогобицького РВП ГУНП Львівської області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 ,
за ст. 122-4, КУпАП, -
в с т а н о в и л а :
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №722084 ОСОБА_1 17.07.2026 близько 18:35 год. на вул. Стрийській, 309 у м. Дрогобич, керуючи транспортним засобом, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не зупинив транспортний засіб та залишив місце події, чим порушив п.2.10.а. ПДР.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейськими за ст. 122-4 КУпАП, а саме - залишення водієм транспортного засобу, на порушення встановлених правил, місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.
30.07.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи.
04.08.2026 від захисника ОСОБА_1 – адвоката Лазор У.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з наданням можливості адвокату ознайомитись із матеріалами справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 18.08.2026.
13.08.2026 ОСОБА_1 подано письмові пояснення, у яких останній пояснює, що 17.07.2026 близько 18:35 год. відбулось зіткнення за участю транспортного засобу Mercedes-Benz G400 CDI, яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля Suzuki Vitara. Після зіткнення транспортних засобів, він не мав наміру втекти чи приховати факт своєї участі ДТП, він зупинився, поспілкувався та обмінявся контактами з водієм іншого автомобіля задля врегулювання відшкодування. Оскільки ОСОБА_1 був перекований, що вони з іншим водієм дійшли згоди щодо подальшого врегулювання ситуації, поїхав з місця ДТП у своїх справах. Згодом, ОСОБА_1 було повідомлено, що на місце ДТП викликано працівників поліції, після чого ОСОБА_1 негайно повернувся на місце події. Звертає увагу, що матеріали справи беззаперечно підтверджують його добровільну присутність під час оформлення ДТП, надання пояснень, пред`явлення посвідчення водія. Таким чином, просить провадження у справі слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На судове засідання правопорушник не з`явився з невідомих для суду причин, хоча був належним чином повідомлений про місце, час, дату розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Статтею 268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у випадку, якщо вона сповіщена про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Приймаючи до уваги те, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе провести розгляд справи у його відсутності на підставі наявних матеріалів.
Перевіривши матеріали справи, доходжу наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.
Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 1ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
Відповідно до п.2.10.а ПДР України, у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб та залишатись на місці пригоди.
Згідноп.1.10 ПДР України, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Отже, за змістом цього визначення, такі дії учасника ДТП можуть бути вчинені лише умисно з метою приховання факту пригоди чи її обставин.
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП до матеріалів протоколу долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №722084 від 17.07.2026, який складено о 20:07 год., що містить підпис ОСОБА_1 ; схему місця ДТП, що сталась 17.07.2026 о 18:35 год. на вул. Стрийській, 309 у м. Дрогобич, що містить підпис ОСОБА_1 ; письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.07.2026. 
В той же час, як зазначено у протоколі, свідки та потерпілі не залучалися, а відтак, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.07.2026 не є належним доказом у даній справі. 
Отже, ОСОБА_1 був присутній на місці ДТП, надавав пояснення з приводу ДТП, підписував схему місця ДТП.
Таким чином, фактичні дії ОСОБА_1 , який повернувся одразу на місце ДТП, свідчать на користь висновку про відсутність у ОСОБА_1 умислу на залишення місця ДТП з метою приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння.
Викладені вище докази у їх сукупності вказують, що в діях ОСОБА_1 не доведена наявність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП - умислу на залишення місця ДТП, що свідчить про відсутність власне і складу цього правопорушення.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в рамках справи № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Згідно з ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, вважаю необхідним справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, провадженням закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и л а :
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Суддя        Курус Р.І.