Справа № 161/15803/26 
Провадження № 2-о/161/491/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області 
в складі: головуючої – судді Плахтій І.Б.
з участю секретаря судових засідань – Маєвської Х.Ю.
заявника – ОСОБА_1 
представника заявника – ОСОБА_2 
заінтересованої особи – ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник матір - ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2026 року ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересаї дитини ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 .
Зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Впродовж тривалого часу вона та їх спільна дитина — малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , — систематично зазнають домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , яке проявляється у психологічному, фізичному та економічному тиску. Після народження спільної дитини чоловік систематично вчиняє щодо неї психологічне домашнє насильство, яке проявляється у постійних образах, приниженні честі та гідності, безпідставних звинуваченнях у подружній невірності, нецензурній лайці, погрозах, а також у здійснюваному тиску та фінансовому шантажі. ОСОБА_3 неодноразово заявляв, що у разі припинення сімейних відносин вона не матиме коштів на лікування їх спільної дитини, яка має інвалідність та вроджену ваду серця, і що самостійно не зможе забезпечити її лікування та транспортування до медичних закладів для проведення обстежень. Такі висловлювання мають на меті викликати у неї страх і примусити залишатися у насильницьких стосунках. Вказує, що їх малолітній син ОСОБА_4 , є дитиною з інвалідністю (підкатегорія «А»/до 18 років) із діагнозом: тяжка вроджена вада серця ( ОСОБА_5 , стан після радикальної корекції). Згідно з медичними висновками та рекомендаціями лікарів, дитині категорично протипоказані емоційні хвилювання, стреси та напружена атмосфера. Крім того, чоловік систематично зловживає алкогольними напоями, після вживання яких стає агресивним, емоційно неврівноваженим та неконтрольованим. У такому стані він регулярно влаштовує сімейні конфлікти, голосно кричить, провокує сварки та поводиться неадекватно, чим створює вдома атмосферу постійного страху, психологічного тиску та небезпеки. Психологічне насильство щодо неї має систематичний та тривалий характер. Усі конфлікти відбуваються у присутності дітей. Їх спільний малолітній син ОСОБА_6 та її син ОСОБА_7 є безпосередніми свідками агресивної поведінки чоловіка, його образ, криків, принижень та погроз. Такі обставини негативно впливають на їхній психоемоційний стан, викликають у них почуття страху, тривоги та постійного нервового напруження. У зв?язку із систематичним вчиненням ОСОБА_3 домашнього насильства, постійними конфліктами, психологічним тиском та неможливістю подальшого спільного проживання, вона раніше вже була змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Після подання зазначеного позову чоловік неодноразово запевняв її, що усвідомив свою поведінку, обіцяв припинити вчиняти домашнє насильство, відмовитися від зловживання алкогольними напоями, належним чином виконувати свої сімейні обов?язки, змінити своє ставлення до сім?ї та дітей і докласти всіх зусиль для збереження родини. Враховуючи інтереси дітей та сподіваючись на реальне виправлення його поведінки, вона повірила його обіцянкам і погодилася продовжити сімейні відносини. Проте жодних позитивних змін у його поведінці не відбулося. Навпаки, після примирення прояви домашнього насильства стали більш частими та інтенсивними. ОСОБА_3 продовжив систематично зловживати алкогольними напоями, вчиняти психологічне насильство, принижувати її честь і гідність, безпідставно звинувачувати її у подружній невірності, влаштовувати конфлікти у присутності дітей, здійснювати економічний тиск та створювати нестерпні умови для спільного проживання. У різні періоди спільного проживання нею неодноразово здійснювалися виклики поліції за номером «102» у зв?язку з агресивною поведінкою чоловіка, який, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, вчиняв щодо неї психологічне та фізичне домашнє насильство, погрожував, провокував конфлікти, трощив і ламав побутову техніку та дитячі речі, та створював реальну загрозу її безпеці та безпеці дітей.
Протягом 2020-2023 років нею неодноразово викликалися працівники поліції через домашнє насильство з боку чоловіка. За результатами розгляду її звернень працівниками поліції складалися адміністративні матеріали за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_3 , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також щодо нього виносився терміновий заборонний припис. Крім того, внаслідок одного з випадків фізичного насильства, вчиненого ОСОБА_3 , вона отримала тілесні ушкодження, зокрема закритий перелом кісток носа, садна та забої, у зв`язку з чим звернулася за медичною допомогою. За вказаним фактом правоохоронними органами було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження. Також її звернення до поліції стосувалися випадків, коли відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, чинив безлад у будинку, умисно нищив і псував сімейне майно, зокрема побутову техніку, дитячі речі та іграшки, чим завдавав матеріальної шкоди сім?ї та створював для мене і дітей атмосферу постійного страху та небезпеки. Крім того, незважаючи на покладений законом обов?язок брати участь в утриманні сім?ї та забезпеченні належних умов для життя і лікування дитини, чоловік свідомо ухиляється від виконання своїх сімейних обов?язків. Він не забезпечує сім?ю необхідними коштами, не бере участі у фінансуванні витрат на лікування, реабілітацію та повсякденні потреби малолітньої дитини, натомість систематично витрачає власні доходи на придбання алкогольних напоїв та участь в азартних іграх. Більше того, чоловік чинить щодо мене економічне насильство, перешкоджаючи моєму працевлаштуванню. Систематичність вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства підтверджується тим, що постановами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.04.2020 року у справі №161/1751/20, від 30.03.2023 року у справі №161/3705/23, від 05.10.2023 року у справі № 161/16065/23 та від 27.02.2024 року у справі № 161/2920/24 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, передбаченого статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також у зв?язку з наявністю безпосередньої загрози її безпеці 14.09.2023 року уповноваженими працівниками Національної поліції України щодо ОСОБА_3 , було винесено терміновий заборонний припис. Однак застосовані адміністративного впливу та спеціальні заходи у сфері запобігання і протидії домашньому насильству не досягли своєї мети, оскільки він не припинив протиправну поведінку, не змінив свого ставлення до неї та дітей і продовжив систематично вчиняти домашнє насильство, що підтверджується останнім фактом його вчинення 05.07.2026 року, за яким працівниками поліції складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та матеріали направлено на розгляд суду. З 06 липня 2026 року вона з чоловіком проживає окремо. ОСОБА_3 має інше постійне місце проживання та на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання своїх батьків. Отже, останній забезпечений житлом, а тому застосування обмежувального припису не позбавить його можливості користуватися житлом та не порушить його житлових прав, водночас забезпечить належний захист прав та безпеки Заявниці і малолітньої дитини. Крім того, звертає увагу суду, що через систематичну агресивну та неадекватну поведінку, зокрема після вживання ним алкогольних напоїв, вона неодноразово була змушена разом із малолітнім сином у нічний час залишати місце проживання та на таксі їхати до своєї куми ОСОБА_8 , де тимчасово шукала прихистку з метою убезпечення себе та дитини від подальшого домашнього насильства. 
На підставі викладеного просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 на 6 місяців та: 
- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання з постраждалими особами ОСОБА_1 , малолітнім сином ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 строком на 6 місяців; 
- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 метрів до постраждалої особи ОСОБА_1 строком на 6 місяців;
- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 метрів постраждалої особи малолітнього ОСОБА_4 , строком на 6 місяців;
- заборонити ОСОБА_3 контактувати та спілкуватись у будь який спосіб, а також вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців;
- заборонити ОСОБА_3 спілкуватись у будь який спосіб з постраждалою особою малолітнім ОСОБА_4 , або контактувати з ним через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців;
- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_3 якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців;
У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про видачу обмежувального припису підтримала. Пояснила, що на даний час припису немає. Зазначила, що чоловік налаштовує їхнього сина проти неї, вживає на її адресу образливі висловлювання, які дитина згодом повторює. Вказала, що син переніс кардіохірургічне втручання, вона приділяє значну увагу його розвитку, а тому бажає, щоб дитина проживала у спокійній атмосфері та могла належним чином готуватись до школи. Також зазначила, що з 5 липня проживає окремо від чоловіка: він мешкає у своїх батьків, а вона - у їх квартирі в с. Підгайці. За її словами, останній конфлікт стався 4 липня 2026 року, коли чоловік у вихідний день вживав алкоголь. Увечері вона побачила його у стані алкогольного сп?яніння. Коли поверталася з вулиці, він сидів на сходах та почав її ображати. Вона забігла до квартири збирати речі; боялася, що він почне кидати речі та проявляти агресію. Крім того, зі слів заявниці, чоловік неодноразово погрожував, що вб?є її та що вона « е буде мати ні копійки». Також пояснила, що чоловік неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. Зокрема, одного разу вдарив її в обличчя. За її словами, вперше такий випадок стався у 2020 році в присутності старшого сина, а вона не була вдама, оскільки перебувала з молодшим сином у місті Києві у зв?язку з операцією. Також зазначила, що у2019 році чоловік штовхав її. Крім того, протягом тривалого часу, приблизно три рази на тиждень, вона вислуховувала на свою адресу претензії та образи, чоловік міг її штовхнути, а з кожним роком, за її словами, його поведінка ставала дедалі агресивнішою. Пробачала його не один раз. На час розгляду справи шлюб між сторонами не розірвано.
Представник заявника – адвокат Кінах Я.В. заяву про видачу обмежувального припису підтримала та просила її задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що домашнє насильство з боку заінтересованої особи має систематичний характер. Звернула увагу, що наданий останнім консультативний висновок лише підтверджує факт його незвернення за допомогою, однак не свідчить про відсутність у нього алкогольної залежності. Також зазначила, що заінтересована особа є військовослужбовцем, має підвищений рівень агресії та володіє навичками поводження зі зброєю. При цьому будь-якої позитивної характеристики з місця проходження служби суду не надано. На думку представника заявниці, від домашнього насильства страждає не лише заявниця, а й спільна дитина. Вказала, що надані заінтересованою особою фотознімки, навпаки, свідчать про спроби купити увагу дитини. Крім того, матеріали справи містять відповідь органу поліції щодо фактів домашнього насильства. Також пояснила, що заявниця змушена ходити до сусідів, аби сховатися від чоловіка та уникнути конфліктних ситуацій.
Заінтересована особа ОСОБА_3 заяву не визнав та просив відмовити у її задоволенні. Пояснив, що ніколи не налаштовував дитину проти матері та не говорив про неї нічого поганого. Зазначив, що конфлікти між ним і заявницею стосувалися виключно їхніх особистих взаємин. Систематично алкоголь не вживає, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, а конфлікти між сторонами, за його словами, мали виключно побутовий характер. Вважав, що заявниця сама провокувала конфлікти, а коли він перебував у збудженому стані, вмикала відеозапис. На його думку, надані заявницею докази стосуються попереднього періоду та не свідчать про систематичне вчинення ним домашнього насильства. Також зазначив, що на даний час будь-яка загроза для заявниці відсутня, а з 2024 року жодних конфліктів між ними не виникало. Вважав, що застосування обмежувального припису порушить його право на спілкування з дитиною, оскільки син його любить, бажає підтримувати з ним стосунки та самостійно телефонує йому. Зазначив, що конфлікти між сторонами почалися у 2022 році, коли він запідозрив дружину у подружній зраді. На його переконання, заявниця прагне позбутися його та навмисно провокувала конфліктні ситуації. Крім того, висловив думку, що вона має намір отримати частку у квартирі, яка належить йому, водночас зазначивши, що не заперечує проти оформлення цієї квартири на дитину. Пояснив, що працює за графіком «доба через добу». За його словами, інколи може випити близько літра пива, однак заперечив твердження заявниці про своє агресивне ставлення до неї. Зазначив, що заявниця також вживає алкоголь, так само як і він, а ввечері ходить до сусідів, після чого повертається додому та починає прибирати. Також стверджував, що сам зазнавав від заявниці фізичного насильства. Останній інцидент він не пам?ятає. Повідомив, що наразі проживає у своїх батьків та після роботи повертається саме до них. Не заперечує проти окремого проживання, оскільки, на його думку, їм необхідний час, однак наполягає на можливості бачитися з дитиною. Заінтересована особа пояснив, що відеозапису долученого до матеріалів справи не переглядав, однак розуміє, про який саме епізод йдеться. Зазначив, що, на його думку, під час події він, імовірно, зачепився за шнур, унаслідок чого той вирвався з розетки, через що речі впали. Наголосив, що це є лише його припущенням. Також зазначив, що безлад у квартирі не пов?язаний із зазначеним інцидентом, оскільки, за його словами, заявниця ніколи не прибирає у помешканні та приводить до нього собак і котів. Також пояснив, що у 2021 році, коли була травма носа, вона ще билась, та, за його словами, він «вийшов із себе». Одного разу він лише вдарив кулаком по кухонній витяжці, після чого заявниця викликала поліцію. Вказав, що сварок між ними не виникає, якщо він перебуває у стані алкогольного сп?яніння, а заявниця - твереза. Долучив до матеріалів справи фотознімки спільного проведення часу з сином.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб.
Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.
Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною заінтересованої особи ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
У свою чергу, ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник матір - ОСОБА_1 , є сином заінтересованої особи ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
У своїй заяві про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 зазначила, що вона та їх спільна із заінтересованою особою дитина — малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , — систематично зазнають домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , яке проявляється у фізичному, психологічному насиллі та моральному тиску.
До матеріалів заяви додано повідомлення ВП №3 (м.Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 19 вересня 2023 року, з якого вбачається що ОСОБА_1 неодноразово протягом 2019-2023 років зверталась на спецлінію «102» із повідомленнями про конфлікт з чоловіком ОСОБА_3 .
З долученої ОСОБА_1 довідки №10246 від 10 жовтня 2021 року, виданої КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» вбачається, що ОСОБА_1 мала діагноз: закритий перелом кісток носа садно. Забій м-тканин тімяної ділянки та правого стегна. Амнез: вдома побив чоловік.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2020 року у справі №161/1751/20 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. Судом встановлено, що 24.01.2020 року близько 23.00 год. гр. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_3 , виражався нецензурною лайкою в сторону дружини та погрожував їй фізичною розправою, чим завдав шкоди її психічному.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2023 року у справі №161/3705/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Судом встановлено, що 25 лютого 2023 року, близько 20.00 годин, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме словесно ображав, висловлював погрози.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року у справі №161/16065/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосувано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Судом встановлено, що 14.09.2023 року близько 02:00, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_4 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та намагався вчинити бійку.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2024 року у справі №161/2920/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосувано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Судом встановлено, що 02.02.2024 року о 23.00 год. ОСОБА_3 по місцю проживання в АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_1 , а саме: погрожував, нецензурно лаявся в її сторону та шарпав її. При цьому, правопорушення вчинено повторно, протягом року.
Наявність низки постанов про притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно дружини свідчить про систематичний характер такої поведінки.
Заявником до матеріалів справи також долучено копії термінових заборонних приписів стосовно кривдника серії від 05 липня 2026 року, винесених стосовно ОСОБА_3 у зв`язку із вчиненням ним домашнього насильства
Також, до матеріалів справи долучено відеозапис, з якого вбачається, що заінтересована особа демонструє непристойні жести, висловлюється нецензурною лайкою на адресу дружини, а також зафіксовано безлад у квартирі.
Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон).
Пунктами 3, 4, 7, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Частиною 2 ст. 3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких – батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов?язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
На переконання суду та у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в ході розгляду даної справи знайшли своє підтвердження факти вчинення ОСОБА_3 стосовно заявниці ОСОБА_1 домашнього насильства, а тому існують усі підстави вважати, що дії останнього свідчать про наявність ризиків настання тяжких наслідків для останньої, у зв?язку з чим суд вважає за доцільне видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 .
Суд вважає, що такі заходи матимуть превентивний характер з метою недопущення більш негативних явищ щодо  ОСОБА_1 , які існують у її взаємовідносинах із ОСОБА_3 .
Разом із тим, судом у ході розгляду справи не встановлено та належними, допустимими і достатніми доказами не підтверджено наявності підстав для застосування обмежувального припису в частині встановлення обмежень щодо спільної малолітньої дитини заявниці та заінтересованої особи. 
Жодна із доданих до заяви постанов суду у справах про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП не містить встановлених фактів вчинення ним домашнього насильства щодо дитини.
Надані суду докази не свідчать про вчинення заінтересованою особою систематичного домашнього насильства безпосередньо стосовно сина, а також не підтверджують існування ризиків, які б обумовлювали необхідність застосування відповідних обмежувальних заходів щодо спілкування батька з дитиною.
Самі лише доводи заявниці про негативний вплив батька на дитину та налаштовування її проти матері за відсутності належного доказового підтвердження не можуть бути достатньою підставою для застосування такого обмеження. 
Так, ОСОБА_3 до матеріалів справи долучено фотознімки, на яких зафіксовано її спільне перебування та проведення дозвілля із сином. Суд бере зазначені фотознімки до уваги як один із доказів у справі та оцінює їх у сукупності з іншими доказами. Такі фотознімки свідчать про підтримання контакту між батьком та дитиною і не підтверджують доводів заявника щодо вчинення заінтересованою особою домашнього насильства стосовно сина.
За таких обставин суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису в частині встановлення обмежень щодо дитини слід відмовити.
За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про видачу обмежувального припис підлягають до часткового задоволення.
На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 259, 263-265, 350-1 – 350-6 ЦПК України, суд, –

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник матір - ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису – задовольнити частково.
Видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки: 
- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; 
- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 метрів до постраждалої особи ОСОБА_1 ;
- заборонити ОСОБА_3 контактувати та спілкуватись у будь який спосіб, а також вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб;
- заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Заінтересована особа: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Рішення у повному обсязі складено 06 серпня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області  Плахтій І.Б.