ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 14 липня 2026 року 	Справа № 903/339/26	

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., за участю секретаря судового засідання Франчук Н.Я., розглянувши матеріали по справі
за позовом Комунального підприємства “Луцький зоопарк”
до відповідача: Романюка Дмитра Володимировича
про стягнення 36000 грн,

за участі представників-учасників справи:
від позивача: Карпук А.С., адвокат, ордер серії АС№1175520 від 06.04.2025;
відповідач: н/з.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: 08.04.2026 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Комунального підприємства “Луцький зоопарк” до фізичної особи-підприємця Романюка Дмитра Володимировича про стягнення 36000 грн попередньої оплати.
При обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що здійснив попередню оплату за поставку вуличних будиночків для тварин згідно договорів №01/12/2025 та 03/12/2025 разом у розмірі 36000 грн. Разом з тим, терміни надання та виготовлення зазначеного товару завершилися, строк дії договору закінчився, зобов`язання, які відповідач взяв на себе по поставці товару залишені без виконання, сума попередньої оплати не повернута.
Ухвалою суду від 10.04.2026 позовну заяву Комунального підприємства “Луцький зоопарк” (вх.№01-52/376/26 від 08.04.2026) залишено без руху. Надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: подати суду докази реєстрації електронного кабінету Комунального підприємства “Луцький зоопарк” в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.
20.04.2026 через систему “Електронний суд” від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків до якої долучив відповідь №33784562 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС у Комунального підприємства “Луцький зоопарк”.
Ухвалою суду від 21.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.05.2026. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України(далі – ГПК України) не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. Запропоновано позивачу подати суду: відповідь на відзив та наявні докази – в строк 5 днів з дня його отримання, з врахуванням вимог ст. ст. 166, 184 ГПК України, копію відповіді на відзив з додатками надіслати відповідачу, докази надіслання надати суду; відповідачу – заперечення на відповідь позивача, протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив з доказами надіслання позивачу.
27.04.2026 через систему “Електронний суд” надійшла заява від представника Комунального підприємства “Луцький зоопарк” про проведення судового засідання 20.05.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ.
Ухвалою суду від 28.04.2026 заяву представника Комунального підприємства “Луцький зоопарк” (адвоката Карпука А.С.) про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ задоволено.
У судовому засіданні суд встановив, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідача. Ухвала суду від 21.04.2026 надіслана за місцем реєстрації відповідача: вул. Перемоги, 30,с. Промінь, Луцький р-н, Волинська обл., 45660 станом на 20.05.2026 знаходиться у поштовому відділенні, що підтверджується витягом з трекінгу “Укрпошта” за ідентифікатором R067153323469.
Ухвалою суду від 20.05.2026 повідомлено сторони про те, що підготовче засідання відбудеться 16.06.2026.
Відповідач у судове засідання 16.06.2026 не прибув, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи.
16.06.2026 представник позивача у судовому засіданні не заперечив щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 16.06.2026 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відбудеться 14.07.2026.
У судовому засіданні 14.07.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги. Просив уточнити найменування відповідача, оскільки 25.06.2026 на підставі власного рішення ним припинено статус підприємця.
У судовому засіданні 14.07.2026 судом постановлено на місці прийняти дані уточнення щодо припинення відповідачем статусу підприємця, з огляду на таке.
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Романюком Д.В. припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця 26.06.2026, підстава - власне рішення.
Правовідносини, які склалися між сторонами у справі, носять характер господарських. Позовну заяву подано до суду 08.04.2026, коли підприємець Романюк Д.В. ще не втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності.
Частиною 9 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 73), з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.
Враховуючи приписи ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), припинення фізичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності Романюком Д.В. підприємницької діяльності, не припиняє його зобов`язань, які пов`язані з підприємницькою діяльністю і які залишаються за ним як за фізичною особою.
Відповідач у судове засідання 14.07.2026 не прибув, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленням про вручення 26.06.2026 поштового відправлення №R068115612810.
Відзив відповідача на адресу суду не надходив, контррозрахунку не подав.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,
установив:
Між КП «Луцький зоопарк», в особі директора Денисенко Людмили Петрівни(далі- замовник) та Фізичною особою-підприємцем Романюк Дмитром Володимировичем(далі - виконавець) укладено договори №01/12/2025 від 01 грудня 2025 року та №03/12/2025 від 03 грудня 2025 року(далі - договори).
Відповідно до п.1.1 договорів відповідачем було взято на себе зобов`язання по наданню по завданню Замовника за плату товару - вуличних будиночків для тварин, з використанням власних матеріалів, згідно дизайн-макету, встановленого в Додатку №1, протягом дії вказаних Договорів. 
Копією специфікацій №1 від 01.12.2025 та від 03.12.2025 сторонами погоджено характеристику та номенклатуру товару.
Згідно п. 2.1 договорів загальна вартість договору складається із вартостей матеріалів та робіт виконавця, а також оплати за надані виконавцем послуги по виготовленню вуличних будиночків для тварин становить 22500,00 грн, разом 45000 грн.
Оплата роботи виконавця здійснюється шляхом перерахування передплати в розмірі 80% від загальної вартості товару. Залишок суми по даному договору, як різницю між загальною вартістю даного договору замовник оплачує виконавцеві в день підписання видаткової накладної(п.2.5 та 2.6 договорів).
Термін виготовлення вуличних будиночків для тварин з 01.12.2025 року по 20.12.2025 року та з 03.12.2025 року по 25.12.2025 року відповідно. Строк дії договорів до 31.12.2025 року.
Також, КП «Луцький зоопарк», 01 грудня 2025 року здійснив попередню оплату за вуличні будиночки, згідно договорів на загальну суму 36000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №405 від 01.12.2025 на суму 18000 грн та №406 від 04.12.2025 на суму 18000 грн. 
Однак, станом на 03.02.2026 відповідач так і не надав - вуличних будиночків для тварин, у зв`язку з чим позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію № 1 від 03.02.2026, яка повернута відділенням поштового зв`язку 05.03.2026 з відміткою «адресат відсутній».
Відповідно до ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.
Згідно п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин.
Як установлено судом, за своєю правовою природою укладені між сторонами договори про закупівлю є договорами підряду, оскільки ОСОБА_1 зобов`язувався на свій ризик виготовити по завданню Замовника за плату товар - вуличні будиночки для тварин, з використанням власних матеріалів, згідно дизайн-макету замовника, тобто товар не був готовий(тільки підрядник створює для замовника те, чого ще не було у нього в наявності), як за договорами купівлі-продажу.
Згідно з ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Предмет договору підряду є завжди індивідуалізованим, тобто являє собою упредметнений (матеріалізований) результат зусиль (робіт) підрядника. Результат роботи підрядника виражається в тій чи іншій матеріальній формі.
Виконуючи взяту на себе роботу за договором підряду, підрядник зберігає певну самостійність, яка виражається в тому, що він сам організовує свою роботу, визначає способи її виконання, черговість виконання окремих операцій.
Юридичним завершенням договору підряду є підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт, яка врегульована чинним законодавством.
За приписами статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Кодексу).
Ст. 854 ЦК України визначає, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Судом встановлено, що до предмету доказування в даній справі, зокрема, входять обставини щодо виконання чи невиконання умов договору та наявності чи відсутності підстав для стягнення сплаченої позивачем попередньої оплати (авансу) в розмірі 36000 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно з нормами статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.
Комунальне підприємство “Луцький зоопарк” звернулися до суду з позовом про стягнення коштів, визначаючи спірні кошти як попередню оплату за замовлений товар.
Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані(який включається до загальної ціни товару). При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.
У зв`язку з невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків сума коштів, сплачена як аванс, має бути повернута заявнику.
Схожа правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 та постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 545/1272/22-ц).
Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути.
І якщо продавець чи виконавець послуг (робіт) отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то, незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.
Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).
Матеріалами справи підтверджено, що станом на день подання позову відповідач не надав позивачу - вуличних будиночків для тварин в кількості 6 шт. вартістю 45000 грн, доказів, які б спростовували дану заборгованість або доказів повернення коштів, відповідач суду не надав, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача.
У силу положень ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 36000 грн попередньої оплати.
Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2662,40 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-
вирішив:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Луцький зоопарк» (43010, Волинська обл., Луцький р-н, місто Луцьк, вул. Глушець, будинок 16, код ЄДРПОУ 31572273) 36000 грн (тридцять шість тисяч гривень) основного боргу та 2662, 40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено 20.07.2026

Суддя А. С. Вороняк