Справа № 357/8998/26
3/357/3002/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. роглянувши матеріали справи, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону №2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,
у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,- 

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №651694 від 28.04.2026, 28.04.2026 о 00 год. 12 хв. за адресою с.Дрозди перехрестя вул.Надрічна та Польова водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Skoda Octavia» а5 з н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest АRLM» 0045 в закладі охорони здоров`я (Білоцерківська міська лікарня 1) ОСОБА_1 , відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи або повідомлень про поважність причин неявки до суду від нього не надходило.
Суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони судового провадження зобов`язані вживати розумних заходів для отримання інформації про перебіг відомого їм судового провадження та сумлінно користуватися наданими процесуальними правами.Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12, відповідно до якого учасник судового провадження зобов`язаний проявляти належну процесуальну активність, самостійно цікавитися ходом розгляду справи, добросовісно користуватися процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки.Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року зазначено, що обов`язок забезпечення розгляду справи упродовж розумного строку покладається насамперед на національні судові органи, а нездатність суду ефективно протидіяти безпідставному затягуванню судового розгляду може свідчити про порушення гарантій, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, однак своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подав, у зв`язку з чим, беручи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, практику Європейського суду з прав людини та пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.
У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Семенюта Р. А. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Звернув увагу суду на те, що працівниками поліції не було доведено наявності законних підстав для зупинки транспортного засобу відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а тому всі подальші процесуальні дії, у тому числі вимога про проходження огляду на стан сп`яніння, є незаконними. Також захисник зазначив, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП, Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103, та Інструкції № 1452/735. На його думку, ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено порядок проходження огляду, його права та правові наслідки відмови від такого огляду, а також не забезпечено реальної можливості пройти огляд у закладі охорони здоров`я, що свідчить про істотне порушення процедури. Крім того, захисник звернув увагу суду на наявність суперечностей у матеріалах справи, зокрема в акті огляду, в якому зазначено про передачу транспортного засобу тверезому водієві, однак відсутні будь-які відомості, що підтверджують особу такого водія, його підпис чи згоду на прийняття транспортного засобу. На думку захисника, зазначене свідчить про формальне оформлення процесуальних документів. Оцінюючи долучені до справи відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, захисник зазначив, що вони не містять безперервної та повної фіксації всіх процесуальних дій, не підтверджують належного роз`яснення ОСОБА_1 порядку проходження огляду та не свідчать про його чітку, категоричну й усвідомлену відмову від проходження огляду відповідно до вимог законодавства. Посилаючись на положення ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості, захисник наголосив, що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях або доказах, отриманих із порушенням закону. У зв`язку з викладеним захисник Семенюта Р.А. просив суд визнати протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду неналежними і недопустимими доказами, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Клопотань про виклик працівників поліції до суду не надходило.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Семенюти Р.А., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №651694 за ч.1 ст.130 КУпАП від 28.04.2026; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапорт поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №2 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції; переглянутим відеозаписом від 28.04.2026, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, надати їм належну правову оцінку та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, речовими доказами, висновками експертів, технічними засобами відеофіксації та іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.
Згідно з пунктами 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, а в разі незгоди водія з результатами такого огляду або його відмови від проходження огляду на місці у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення таких оглядів.
Досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, за наявності у працівників поліції законних підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не виконав законну вимогу поліцейських та відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України..
Аргументи захисника ОСОБА_1 адвоката Семенюти Р.А. щодо відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, а також щодо можливих порушень процедури оформлення адміністративного матеріалу працівниками поліції були предметом ретельної перевірки суду. Водночас зазначені доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного та підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, оцінюючи доводи сторони захисту, суд виходить із такого. 
Захисник ОСОБА_1 адвокат Семенюта Р.А. посилався на відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу, недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, неналежність оформлення матеріалів справи, недопустимість відеозаписів як доказів, а також просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Разом із тим зазначені доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Із дослідженого судом відеозапису з нагрудних камер працівників поліції встановлено, що сам факт руху транспортного засобу під час дії комендантської години не був єдиною підставою для подальших дій працівників поліції. Після законної зупинки транспортного засобу у працівників поліції виникли передбачені ст. 266 КУпАП підстави для проведення огляду, оскільки під час безпосереднього спілкування з водієм були виявлені характерні ознаки алкогольного сп`яніння. Саме ці обставини стали підставою для пропозиції пройти огляд. На запитання працівників поліції ОСОБА_1 пояснив, що повертається з роботи з м. Києва та прямує додому. Поліцейські повідомили його про здійснення безперервної відеофіксації та провели поверхневу перевірку транспортного засобу відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію».
Під час безпосереднього спілкування з водієм працівники поліції виявили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук, про що було повідомлено ОСОБА_1 . Одночасно останній сам повідомив працівникам поліції, що вживав алкогольні напої позавчора ввечері.
Після виявлення ознак сп`яніння працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу «Drager». Відеозапис безперервно фіксує неодноразове роз`яснення порядку проведення огляду, правових наслідків відмови, права пройти огляд у закладі охорони здоров`я. При цьому поведінка ОСОБА_1 свідчила про небажання виконати законну вимогу працівників поліції. Він тривалий час ухилявся від надання чіткої відповіді щодо проходження огляду, постійно консультувався телефоном з іншою особою, не приймав рішення щодо проходження огляду, незважаючи на неодноразові роз`яснення працівників поліції.
Крім того, після оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що також підтверджується відеозаписом.
Таким чином, твердження захисника про нероз`яснення порядку проходження огляду, прав та наслідків відмови від його проходження повністю спростовуються безпосередньо дослідженим судом відеозаписом.
Посилання сторони захисту на окремі недоліки оформлення акту огляду, зокрема щодо відсутності відомостей про особу, якій передано транспортний засіб, не можуть бути підставою для визнання недопустимими інших доказів у справі, оскільки такі обставини жодним чином не спростовують встановлений факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та не впливають на правильність встановлення обставин вчиненого адміністративного правопорушення.
Суд також відхиляє доводи захисника щодо недопустимості відеозапису як доказу. Досліджений у судовому засіданні відеозапис є послідовним, відображає хід спілкування працівників поліції з водієм, містить фіксацію виявлених ознак сп`яніння, неодноразових пропозицій пройти огляд, роз`яснення порядку його проведення та наслідків відмови. Будь-яких даних, які б свідчили про монтаж відеозапису, його спотворення чи фальсифікацію, матеріали справи не містять, а стороною захисту таких обставин не доведено.
Сам факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності у поліцейських законних підстав для його проведення утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був фактично встановлений стан алкогольного сп`яніння.
Оцінивши всі досліджені докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та взаємоузгодженими, логічно доповнюють один одного і в сукупності беззаперечно підтверджують факт невиконання ОСОБА_1 законної вимоги працівників поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Підстав для застосування положень ст. 62 Конституції України щодо тлумачення сумнівів на користь особи суд не вбачає, оскільки у даній справі відсутні будь-які невирішені чи непереборні сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 . Усі обставини справи підтверджені належними та допустимими доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи захисника є способом реалізації права на захист, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності, однак вони не підтверджуються матеріалами справи, спростовуються дослідженими судом доказами та не дають підстав для закриття провадження у справі.
Під час призначення адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, обставини справи, а також дані про його особу. Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
З огляду на характер вчиненого правопорушення, яке посягає на безпеку дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для життя і здоров`я учасників дорожнього руху, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із особи, на яку накладено адміністративне стягнення судом, підлягає стягненню судовий збір у встановленому законом розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 34, 35, 40-1, 130 ч. 1, 221, 245, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,- 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження». 

Суддя	О.Л. ГАВЕНКО