Номер провадження: 11-сс/813/2008/26
Справа № 522/13650/22 1-кс/522/4111/26 
Головуючий у першій інстанції  ОСОБА_1  
Доповідач         ОСОБА_2 

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року м. Одеса 
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2026 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , поданої в рамках кримінального провадження № 12019160500005901 від 01.11.2019 року про встановлення процесуальних строків,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , поданої в рамках кримінального провадження № 12019160500005901 від 01.11.2019 року про встановлення процесуальних строків .
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вимоги даної скарги виходять за межі судового контролю слідчого судді на стадії досудового розслідування та не підлягають судовому розгляду в порядку, визначеному Главою 26 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не погоджуються з ухвалою слідчого судді та вважає її необґрунтованою та незаконною.
В обгрунтування скарги зазначає, що слідчий суддя неправильно визначив правову природу поданого ним звернення та безпідставно застосував положення ст.ст. 303, 304 КПК України, в той час коли він не оскаржував дії слідчого в порядку ст. 303 КПК, а звернувся з вимогами про встановлення процесуальних строків для здійснення відповідних процесуальних дій у кримінальному провадженні в порядку ч. 6 ст. 28 КПК України, які слідчим суддею по суті розглянуті не були.
На підставі наведено апелянти просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд його клопотання іншим слідчим суддею.

Позиції учасників судового розгляду. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає про розгляд апеляційної скарги без його участі.
Одеська обласна прокуратура належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладання не зверталася, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Положеннями ст. 309 КПК України не передбачена можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у відкритті провадження за клопотанням заявника про здійснення кримінального провадження в розумні строки.
Разом з тим, ст. 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.
При вирішенні питання щодо допуску апеляційної скарги ОСОБА_6 до розгляду, апеляційний суд керується правовою позицію, викладеною в постанові Верховного суду від 23.05.2018 (справа №243/6674/17-к), в п. 27 якої зазначено, що оскільки слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачене КПК, то суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це рішення слід було керуватися приписами ч. 6 ст. 9 КПК щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК). Зміст цієї засади розкрито у ст. 24 КПК, згідно з ч. 1 якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя послався на те, що подане ОСОБА_6 клопотання не може бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки розгляд вказаних вимог не відноситься до компетенції слідчого судді відповідно до ст. 303 КПК України.
Разом із тим, положення ч. 6 ст. 28 КПК України передбачають, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі зверненням, у якому, посилаючись, зокрема, на положення ч. 6 ст. 28 КПК України, порушив питання щодо бездіяльності слідчого органу та необхідності встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні № 12019160500005901.
Зокрема, у прохальній частині звернення ОСОБА_6 , поряд із вимогою про визнання незаконною бездіяльності слідчого органу, що проводить досудове розслідування кримінального провадження № 12019160500005901, просив встановити процесуальні строки для виконання зазначених ним процесуальних дій, вказівок прокурора, судових рішень, а також завершення досудового розслідування.
Отже, проаналізувавши зміст та прохальну частину звернення ОСОБА_6 , колегія суддів доходить висновку, що воно містить різні за своєю правовою природою вимоги: як вимогу щодо визнання незаконною бездіяльності слідчого, так і самостійні вимоги про встановлення процесуальних строків, заявлені в порядку ч. 6 ст. 28 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України прийняття слідчим суддею рішення про відмову у відкритті провадження передбачено лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Водночас системний аналіз положень ч. 6 ст. 28 та ст. 114 КПК України свідчить про те, що кримінальним процесуальним законом прямо передбачено право визначених ч. 6 ст. 28 КПК України осіб звертатися до слідчого судді з клопотанням про здійснення кримінального провадження або окремих процесуальних дій у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, та не передбачено можливості відмови у відкритті провадження за таким клопотанням на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.
Таким чином, наявність у зверненні ОСОБА_6 вимоги про визнання незаконною бездіяльності слідчого надавала слідчому судді підстави перевірити її на предмет відповідності положенням ст.ст. 303, 304 КПК України, однак не надавала підстав оцінювати все звернення виключно як скаргу, подану в порядку Глави 26 КПК України, та поширювати передбачений ч. 4 ст. 304 КПК України порядок її вирішення на самостійні вимоги заявника про встановлення процесуальних строків, заявлені в порядку ч. 6 ст. 28 КПК України.
За таких обставин колегія суддів вважає помилковим висновок слідчого судді про те, що подане ОСОБА_6 звернення в цілому не може бути предметом розгляду слідчого судді з огляду на положення ст. 303 КПК України, оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали залишено поза увагою наявність у ньому самостійних вимог про встановлення процесуальних строків, право на звернення з якими до слідчого судді прямо передбачено ч. 6 ст. 28 КПК України.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що право особи на звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням не є тотожним наявності безумовних підстав для його задоволення.
Обґрунтованість заявлених ОСОБА_6 вимог про встановлення процесуальних строків, відповідність кожної з них положенням ч. 6 ст. 28 та ст. 114 КПК України, можливість встановлення строку щодо конкретної процесуальної дії чи прийняття відповідного процесуального рішення, а також наявність у слідчого судді повноважень встановити кожен із зазначених заявником строків у запропонований ним спосіб є питаннями, які підлягають з`ясуванню під час розгляду відповідних вимог по суті.
Відсутність передбачених законом підстав для встановлення певного процесуального строку, невідповідність конкретної вимоги положенням ст. 114 КПК України або відсутність у слідчого судді повноважень на встановлення строку в запропонований заявником спосіб можуть бути підставою для відмови у задоволенні відповідної вимоги за результатами її розгляду по суті, однак не можуть бути підставою для залишення без належного процесуального вирішення всіх заявлених ОСОБА_6 у порядку ч. 6 ст. 28 КПК України вимог шляхом застосування до всього звернення положень ч. 4 ст. 304 КПК України.
Колегія суддів при цьому не надає оцінки обґрунтованості заявлених ОСОБА_6 вимог про встановлення конкретних процесуальних строків та наявності підстав для їх задоволення, оскільки такі вимоги слідчим суддею по суті не розглядалися, а наведені на їх обґрунтування обставини судом першої інстанції не перевірялися та відповідної судової оцінки не отримали.
З огляду на те, що зазначені питання не були предметом розгляду слідчого судді, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості вперше вирішити їх по суті під час апеляційного перегляду, оскільки вирішення відповідних клопотань під час досудового розслідування віднесено кримінальним процесуальним законом до повноважень слідчого судді суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За встановлених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді — скасуванню з призначенням нового розгляду іншим слідчим суддею в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 24, 26, 28, 114, 303, 304, 306, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 – задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2026 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , поданої в рамках кримінального провадження № 12019160500005901 від 01.11.2019 року про встановлення процесуальних строків,- скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою призначити розгляд скарги ОСОБА_6 , поданої в рамках кримінального провадження № 12019160500005901 від 01.11.2019 року про встановлення процесуальних строків, у суді першої інстанції іншим слідчим суддею.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3