Справа №333/8242/26
Провадження №2-о/333/393/26
РІШЕННЯ
Іменем України
04 серпня 2026 року м.Запоріжжя 
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого – судді Варнавської Л.О.,
присяжних Кольонової Т.В.,
Штаудінгер А.В., 
за участю секретаря судового засідання Яблуновської А.О.,
прокурора Березовської А.В.,
представника заявника  Пєгова Є.М.,
лікаря-психіатра ОСОБА_1 ,
заінтересованої особи        ОСОБА_2 ,
особи, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_3 , адвоката Жидкової Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у режимі відеоконференції, цивільну справу №333/8242/26 за заявою директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Федора Паталаха про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 , -
 
В С Т А Н О В И В:
Директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Ф. Паталах звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу в примусовому порядку.
У заяві зазначено, що ОСОБА_3 госпіталізується повторно. З 2005 року вона страждає на параноїдну шизофренію та неодноразово проходила обстеження й лікування у психіатричних стаціонарах. Захворювання має безперервний перебіг і характеризується проявами імперативного вербального галюцинозу, кататонічною симптоматикою, маячними ідеями переслідування та впливу. Останнє стаціонарне лікування проходила з 10.07.2024 по 01.08.2024 з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром». Поточна госпіталізація зумовлена погіршенням психічного стану пацієнтки протягом останніх трьох років. За наявними відомостями, вона конфліктувала із сусідами, які проживають поверхом вище, висловлювала щодо них маячні ідеї переслідування та впливу, страждала на безсоння, стукала молотком по батареях, бігала подвір`ям із палицею та ножем, погрожувала сусідам фізичною розправою. Напередодні госпіталізації ОСОБА_3 було затримано працівниками поліції у збудженому стані, коли вона перебувала на вулиці з ножем та ніжкою від стільця в руках. Після цього її було передано спеціалізованій психіатричній бригаді екстреної медичної допомоги (лікар ОСОБА_4 ), яка доставила її до приймального відділення психіатричної лікарні у стані психомоторного збудження. Згоди на госпіталізацію ОСОБА_3 не надала, у зв`язку з чим була госпіталізована у примусовому порядку як особа, яка страждає на тяжкий психічний розлад та становить небезпеку для оточуючих. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 оглянула комісія лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдним синдромом. За своїм психічним станом пацієнтка є небезпечною для оточуючих. Комісія визнала госпіталізацію доцільною та обґрунтованою, зазначивши, що необхідні обстеження і лікування можуть бути проведені виключно в умовах психіатричного стаціонару.
У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.
Особа, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, ОСОБА_3 , у судовому засіданні проти госпіталізації заперечувала. Зазначила, що відомості, які повідомив її батько є неправдивими.
Представник ОСОБА_3 , - адвокат Жидкова Л.І., заперечила щодо заяви лікарні про примусову госпіталізацію.
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримав і наполягав на примусовій госпіталізації своєї доньки ОСОБА_3 , оскільки вона агресивна, в квартирі гармидер, вікна вибиті, сусіди скаржаться, на шум в ночі в день. Зі слів сусідів та відеозапису, які вони йому продемонстрували, під час прибуття бригади екстреної медичної допомоги ОСОБА_3 поводилася агресивно, була з ножем в руках та дерев`яною палицею. Після чергового лікування в 2024 році, він забирав її з лікарні та йому видали перелік ліків, які необхідно приймати доньці, але вона відмовлялась приймати пігулки, робити уколи, тому її психічний стан погіршився. Донька не працює, група інвалідності їй була знята у зв`язку з тим, що вона не пішла не черговий медичний огляд. Утримує доньку він, дає їй гроші, ходить за їжею, неприязних відносин між ними не має.
Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_3  до психіатричного закладу у примусовому порядку.
Лікар-психіатр ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомила про необхідність госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку, так як остання за психічним станом є агресивною, несе загрозу для себе та оточуючих, критики до хвороби не має, амбулаторне лікування не є результативним, оскільки вона самостійно ліки не приймає.
Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думкупрокурора, перевіривши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно з ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.
Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 03.08.2026 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечною для оточуючих. Госпіталізація доцільна та обгру
Інших висновків лікарів з приводу здоров`я ОСОБА_3 , що спростовують зазначені висновки, матеріали справи не містять.
Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_3  являє небезпеку для себе та оточуючих, а також пояснення зацікавленої особи ОСОБА_2 щодо її поведінки останнім часом, суд вважає докази по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до психіатричного закладу у примусовому порядку. 
Таким чином зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.
Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.263-265, 293-294, 341-342 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:
Заяву директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Федора Паталаха про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 , – задовольнити повністю.
Госпіталізувати у примусовому порядку  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до психіатричного закладу – Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, буд.10-А.
Відповідно до ст.342 ЦПК України дане рішення є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складене 04.08.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м.Запоріжжя            Л.О. Варнавська

Присяжні          Т.В. Кольонова 

А.В. Штаудінгер