Справа № 396/2460/25
Провадження № 2/396/245/26

РІШЕННЯ
Іменем України

13.07.2026 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді: Цесельської О.С.,
за участю секретаря судового засідання: Луценко Ю.В.
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Новоукраїнка цивільну справу №396/2460/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, Орган опіки та піклування Сарненської міської ради Рівненської області про встановлення факту самостійного утримання та виховання військовослужбовцем дитини віком до 18 років, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час його перебування в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Проте незабаром після народження доньки відповідачка фактично залишила сім`ю. Усі ці роки вона повністю ухилялася від своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, не проявляючи жодного батьківського піклування та не цікавлячись життям дочки. Спільна дитина сторін на сьогоднішній день проживає разом із батьками позивача, оскільки на день звернення до суду з позовом позивач проходить військову службу в ЗСУ, що перешкоджає останньому належним чином доглядати за донькою, тому має на меті звільнитися зі служби. Задля повноцінного забезпечення інтересів доньки, у позивача існує об"єктивна необхідність у встановленні факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, тому позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.
Ухвалою суду від 21.11.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 14.04.2026 р., за клопотанням позивача, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Сарненської міської ради Рівненської області.
Ухвалою суду від 19.05.2026 р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Будь-які заяви та клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходили.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась за адресою, яка зазначена в позовній заяві, проте на адресу суду повернуті конверти із вкладенням із відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзив, будь-які заяви та клопотання до суду не надходили.
Представник третіх осіб в судове засіданн яне з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Будь-які заяви та клопотання до суду не направляли.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши зміст позовної заяви та долучені до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є батьками неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24.06.2020 р. Новоукраїнським РВ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 12).
Відповідно до характеристики директора Новоукраїнського ліцею №6 Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області Н.Петренко від 13.08.2025 р. за вих. №01-34/261 відносно учениці 5 Б класу ОСОБА_5 , остання зарекомендувала себе як дисциплінована та працелюбна учениця, має навчальні досягнення достатнього середнього рівня. На уроках намагається гарно відповідати, допомагає тваринам, домашні завдання виконує систематично та якісно, має добрий фізичний розвиток. Дівчинка проживає з дідусем та бабусею, які постійно цікавляться її навчанням, уподобаннями та розвитком. З татом тримає постійний зв`язок, який завжди цікавиться успіхами доньки. З мамою дитина спілкується періодично (а.с. 23).
З довідки про зареєстрованих у житловому приміщення та витягів з реєстру територіальної громади виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_5 та матір`ю ОСОБА_6 (а.с. 9, 14).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що за вказаною адресою зареєстрована та проживає онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якої (позивач по справі) служить в Збройних Силах України. Дитина має свою кімнату, яка укомелектована меблями відповідно до віку дитини, у тостатній кількості забезпечена іграшками та шкільким приладдям, начвається з класі Новоукраїнського ліцею №6 Новоукраїнської міської ради. Для дитини створені побутові умови (ас. 24).
З довідки КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Новоукраїнської міської ради вбачається, що мати позивача ОСОБА_6 хворіє на ішемічну хворобу серця та потребує регулярного прийому медичних препаратів та амбулаторного лікування (а.с. 21).
З довідки КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Новоукраїнської міської ради вбачається, що батько позивача ОСОБА_7 знаходиться під наглядом сімейного лікаря з діагнозом: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хворба 2 ст.-2, р -3, ХСН 2 Аст. (а.с. 18).
Відповідно до довідки начальника штабу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 від 12.06.2025 р. за вих. № 2939, старший солдат ОСОБА_1 з 03.04.2024 р. перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у в/ч НОМЕР_3 (а.с. 11).
Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.
За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої - третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України "невідчужуваність" сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.
Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У зазначеній справі позивач просить встановити факт самостійного виховання ним дитини, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини.
Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України "невідчужуваність" сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2024 року у справі №201/5972/22.
Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, у силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється.
З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що неповнолітня донька проживає разом із ним (на даний час з його батьками), знаходиться на його утриманні і вихованні.
Разом з тим, в силу ст. 141 СК України проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Позивач не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утриманні неповнолітньої дитини, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав.
Надані суду докази лише свідчать про факт проживання неповнолітньої доньки разом з батьком, однак жодним чином не підтверджують факту ухилення матері від участі у вихованні дитини та утриманні дитини.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що встановлення факту самостійного виховання дитини зумовлене, зокрема, звільненням з військової служби, оскільки військовослужбовці, які проходять військову службу по контракту або по мобілізації мають право на звільнення у зв`язку з самостійним вихованням дитини віком до 18 років. Це право регулюється ст.26 Закону Про військовий обов`язок і військову службу.
Окреме проживання батьків та встановлення місця проживання дитини із позивачем, що включає в себе обов`язок батька щодо утримання та виховання дитини, не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини. Необхідно довести фактичне невиконанням іншим із батьків своїх обов`язків. Зазнаяене підтверджується постановою Касаційного цтвільного суду Верховного суду від 16.03.2026 р. у справі №487/11354/24.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів того, що мати дитини самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утримання дитини або фактично припинила здійснення таких обов`язків. Відсутні докази позбавлення її батьківських прав, відібрання дитини, визначення місця проживання дитини у спосіб, який би свідчив про припинення участі матері у її вихованні, наявності рішень суду чи інших доказів, що підтверджують неможливість або відмову матері брати участь у вихованні дитини. 
Крім того, позивачем не надано висновку органу опіки та піклування щодо фактичної участі кожного з батьків у вихованні дитини, а інші надані докази не дають суду можливості дійти переконливого висновку про те, що позивач здійснює виховання та утримання дитини одноосібно.
За таких обставин суд дійшов висновку, що надані докази не підтверджують існування юридичного факту самостійного виховання та утримання позивачем дитини віком до вісімнадцяти років, а тому позовні вимги є недоведеними та не підлягають задоволенню.
Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258-260 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, Орган опіки та піклування Сарненської міської ради Рівненської області про встановлення факту самостійного утримання та виховання військовослужбовцем дитини віком до 18 років - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.
Повний текст рішення суду складено 17.07.2026 року.

Суддя:     О. С. Цесельська