ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/925/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С. К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Случ О. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ"
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2026
у справі № 904/925/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ"
до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"
про стягнення грошових коштів,
В С Т А Н О В И В: 
1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" (далі - ТОВ "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ"; позивач) задоволено. Вирішено стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - КП теплових мереж "Криворіжтепломережа"; відповідач) на користь ТОВ "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" 270 967,24 грн основного боргу, 4 075,64 грн 3% річних, 7 948,25 грн інфляційних втрат.
2. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 (суддя - О. І. Красота):
- прийнято звіт керівника КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" Мітіна Сергія Миколайовича (далі - Мітін С. М.) про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 у справі № 904/925/24; 
- зобов`язано керівника КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" Мітіна С. М. подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 у справі № 904/925/24 у строк до 15.06.2026; 
- роз`яснено керівнику КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" Мітіну С. М., що звіт про виконання судового рішення повинен відповідати вимогам, визначеним ч.ч. 2, 3 ст. 345-3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України);
- попереджено керівника КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" Мітіна С. М. про застосування заходу процесуального примусу у виді штрафу у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту.
3. ТОВ "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" звернулося до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 і прийняти нове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту керівника КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 і застосувати до керівника КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" Мітіна С. М. захід процесуального примусу у виді штрафу.
4. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 апеляційну скаргу ТОВ "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" залишено без руху та надано останньому 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліки цієї апеляційної скарги, а саме: сплатити судовий збір у сумі 2 662, 40 грн, докази чого надати суду.
5. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2026 (головуючий суддя - С. В. Вінніков, судді - Г. В. Левшина, Л.В. Андрейчук) повернуто апеляційну скаргу ТОВ "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" без розгляду на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.
6. Апеляційний господарський суд виходив з того, що відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду справляється судовий збір. Водночас цей Закон, ГПК України не містять положень, які б передбачали звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду заяви у порядку контролю за виконанням судового рішення. Апеляційний господарський суд також відхилив посилання скаржника на відсутність у нього обов`язку зі сплати судового збору з огляду на відповідні висновки Верховного Суду, Конституційного Суду України, зазначивши, що вони (висновки) не підлягають застосуванню у справі, яка розглядається за правилами господарського судочинства. Встановивши, що скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, визначений ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026, апеляційний господарський суд повернув апеляційну скаргу ТОВ "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" без розгляду на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.
7. Не погоджуючись із ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2026, ТОВ "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а справу № 904/925/24 направити до Центрального апеляційного господарського суду для продовження розгляду.
8. У касаційній скарзі скаржник вказує на абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України і що судом апеляційної інстанції порушено ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 345-4 ГПК України, ст.ст. 55, 129, 129-1 Конституції України. Зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги без розгляду у зв`язку із ненаданням скаржником документа про сплату судового збору, оскільки останній звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу, постановлену за результатом розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, поданої в межах виконання судового рішення. Скаржник також посилається у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду від 15.11.2024 у справі № 140/8660/20, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23, від 29.04.2026 у справі № 904/2585/23, від 08.05.2026 у справі № 904/919/24 та інші.
9. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" на вказані вище судові рішення на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено останню до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу до 10.07.2026.
10. У відзиві на касаційну скаргу від 02.07.2026 відповідач просить залишити ухвалу апеляційного господарського суду без змін як таку, що прийнята відповідно до вимог ст. 236 ГПК України.
11. Переглянувши в касаційному порядку оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке. 
12. За загальним правилом судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.
13. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).
14. Судовий контроль за виконанням судових рішень у ГПК України регламентується статтями, що містяться в розд. VI ГПК України. Так, за ст. 339 цього Кодексу судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.
15. Стаття 345-4 ГПК України регулює питання ухвалення рішення за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення. Частини 1, 7 цієї норми передбачають, що за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами ч. 5 ст. 345-2 цього Кодексу. Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але боржником судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до ч. 3 ст. 345-2 цього Кодексу.
16. Порядок подання апеляційної скарги встановлено ст. 257 ГПК України.
17. Статтею 258 ГПК України визначено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, відповідно до ч. 3 якої до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору. 
18. До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу (ч. 2 ст. 260 ГПК України). 
19. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір", ч. 1 ст. 3 якого передбачає, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.
20. У ст. 232 ГПК України, яка має назву "види судових рішень", зазначено, що судовими рішеннями є ухвали, рішення постанови, судові накази. Отже, ухвала є однією з форм судового рішення (див. п. 33 постанови Верховного Суду від 08.05.2026 у справі № 904/919/24).
21. Верховний Суд неодноразово зазначав, що перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", і в цьому переліку відсутні апеляційні скарги на ухвали, подані за наслідками постановлення їх у порядку ст. 345-4 ГПК України; у ч. 2 ст. 4 цього Закону не встановлено ставки судового збору за подання саме таких апеляційних скарг. 
22. Разом з тим пп. 8 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду справляється судовий збір у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
23. Здійснюючи аналіз норм Закону України "Про судовий збір", Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.05.2018 у справі № 915/955/15, Верховний Суд у постанові від 24.07.2020 у справі № 911/4241/15 виснували, що приписами зазначених норм Закону встановлено ставку судового збору за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду першої інстанції, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами яких виносяться відповідні ухвали.
24. 10.03.2026 Конституційний Суд України ухвалив рішення № 2-р/2026 про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч. 2 ст. 3, пп. 5 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у тому, що вони уможливлюють справляння судового збору за подання апеляційної скарги і касаційної скарги на ухвали суду, постановлені у порядку ст.ст. 382, 383 КАС України. Зазначено, що указані норми втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
25. Здійснюючи аналіз наведених вище нормативно-правових актів, врахувавши відповідне рішення Конституційного Суду України, Верховний Суд зазначив таке:
- норма ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", яка обумовлює перелік випадків, у яких не справляється судовий збір, є загальною нормою по відношенню до юрисдикції спорів і застосовується до більш широкого кола відносин, ніж обумовлені рішенням Конституційного Суду України від 10.03.2026 № 2-р/2026. Звідси колегія суддів не вбачає підстав застосовувати положення Закону України "Про судовий збір" у цій справі інакше, ніж виснував Конституційний Суд України. Тому застосовним і до обставин цієї справи є правовий підхід, викладений у названому вище рішенні Конституційного Суду України. З метою забезпечення єдності судової практики та враховуючи рішення Конституційного Суду України від 10.03.2026 № 2-р/2026, колегія суддів вважає, що приписи ч. 2 ст. 3 та пп. 8 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у системному зв`язку зі ст. 345-4 ГПК України необхідно розуміти так, що за подання апеляційної скарги на ухвали суду, постановлені у порядку судового контролю за виконанням судових рішень у господарських справах, зокрема, за подання апеляційної скарги на ухвалу про прийняття звіту боржника про виконання судового рішення, судовий збір не справляється. Повернення апеляційної скарги на такі ухвали з мотивів несплати судового збору є порушенням ст.ст. 55, 129 та 129-1 Конституції України щодо гарантування права на судовий захист та обов`язковості судового рішення. Колегія суддів вважає, що особа, яка отримала на свою користь судове рішення, враховуючи конституційний принцип обов`язковості судового рішення, закріплений у п. 9 ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, не повинна сплачувати судовий збір за звернення до суду з вимогою забезпечити виконання судового рішення (встановлення судового контролю), яке набрало законної сили, якщо законом прямо не встановлено обов`язок сплати такого збору. До того ж Конституційний Суд України у названому вище рішенні звертав увагу на те, що судовий контроль за виконанням судового рішення є невід`ємною частиною права на судовий захист. Встановлення обов`язку сплачувати судовий збір за оскарження рішень, прийнятих на цій стадії, створює фінансовий бар`єр для доступу до правосуддя, що нівелює конституційний принцип обов`язковості судового рішення та право особи на ефективний судовий захист. Водночас застосування іншого підходу було би проявом надмірного формалізму при трактуванні положень Закону України "Про судовий збір" і покладення на скаржника у цьому випадку обов`язку сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу, постановлену за результатами розгляду заяви, спрямованої на здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, зокрема, за подання апеляційної скарги на ухвалу про прийняття звіту боржника про виконання судового рішення, матиме наслідком порушення прав останнього на доступ до суду. Тож, ураховуючи, що названі вище норми закону визнані неконституційними і у скаржника не було обов`язку сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу, прийняту за результатом розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, зокрема, за подання апеляційної скарги на ухвалу про прийняття звіту боржника про виконання судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду як таку, що перешкоджає доступу до правосуддя, з направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання відкриття апеляційного провадження (див. постанову Верховного Суду від 08.05.2026 у справі № 904/919/24, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі); 
- ТОВ "Дебет" як сторона (стягувач) у виконавчому провадженні оскаржило в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції з питань судового контролю за виконанням судового рішення, зокрема, ухвалу про прийняття звіту ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23. Тому суд апеляційної інстанції в ухвалі від 01.04.2026 у справі № 904/2585/23 про залишення апеляційної скарги ТОВ "Дебет" без руху помилково зазначив про обов`язок скаржника сплатити судовий збір, а потім оскаржуваною ухвалою від 13.04.2026 повернув без розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Дебет" у зв`язку з ненаданням доказів усунення недоліків, а саме доказів сплати судового збору у сумі 2662,40 грн. Отже, колегія суддів зазначає, що в цьому випадку підтвердилися наведені скаржником доводи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки повернення апеляційної скарги на ухвалу суду про прийняття звіту про виконання судового рішення з мотивів несплати судового збору є порушенням ст.ст. 55, 129, 129-1 Конституції України щодо гарантування права на судовий захист та щодо обов`язковості судового рішення. Особа, яка отримала на свою користь судове рішення, враховуючи конституційний принцип обов`язковості судового рішення, закріплений у п. 9 ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, не повинна сплачувати судовий збір за звернення до суду з вимогою забезпечити виконання судового рішення (встановлення судового контролю), яке набрало законної сили, якщо законом прямо не встановлено обов`язок сплати такого збору (див. постанову Верховного Суду від 15.06.2026 у справі № 904/2585/23);
- ураховуючи правову позицію Конституційного Суду України, викладену в рішеннях від 01.03.2023 № 2-р(II)/2023 у справі № 3-27/2022(54/22), від 10.03.2026 № 2-р/2026 у справі № 1-5/2025(374/25), а також висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 11.03.2026 у справі № 290/852/22, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, колегія суддів дійшла висновку, що судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про прийняття звіту про виконання судового рішення не справляється (див. постанову Верховного Суду від 29.04.2026 у справі № 904/2585/23, на яку також посилається скаржник у касаційній скарзі).
26. Верховний Суд неодноразово зазначав, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). 
27. Принцип "правової (юридичної) визначеності" (від анг. legal certainty) є одним із суттєвих елементів верховенства права. 
28. Вказаний принцип вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності як самих правових норм, так і того, як ці норми мають бути застосовані судами у подібних правовідносинах. Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Саме така діяльність суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
29. Здійснивши аналіз оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке. Оскільки у цій справі позивачем до суду апеляційної інстанції оскаржувалася ухвала суду першої інстанції про прийняття звіту боржника про виконання судового рішення, а за подання апеляційної скарги на таку ухвалу судовий збір не сплачується, що випливає з наведених вище норм законодавства, правових висновків Верховного Суду, рішення Конституційного Суду України, то апеляційний господарський суд безпідставно зобов`язав позивача надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на відповідну ухвалу суду першої інстанції та необґрунтовано повернув цю скаргу заявнику без розгляду у зв`язку з несплатою ним судового збору, чим порушив ст.ст. 55, 129, 129-1 Конституції України. Такі висновки апеляційного господарського суду не є такими, що зроблені з дотриманням вимог ст. 236 ГПК України.
30. Пунктом 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
31. Відповідно до ч. 1 ст. 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі. 
32. З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права призвело до постановлення незаконної ухвали суду апеляційної інстанції, а тому оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду про повернення ТОВ "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" апеляційної скарги без розгляду необхідно скасувати, а справу - передати до апеляційного господарського суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 у справі № 904/925/24.
Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" задовольнити.
Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2026 у справі № 904/925/24 скасувати. 
Справу № 904/925/24 передати до Центрального апеляційного господарського суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С. К.

Судді: Волковицька Н. О.

Случ О. В.