П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 558/691/25
Провадження № 22-ц/4815/1317/26

Головуючий у Демидівському районному суді 
Рівненської області: суддя Феха Т.С.
Скорочене рішення суду першої інстанції ухвалено: 
16 год. 22 хв. 03 квітня 2026 року в селищі Демидівка
Дубенського району Рівненської області
Повне рішення складено: 13 квітня 2026 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Гордійчук С.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2026 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" до ОСОБА_1 , Фермерського господарства "Агромас", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: державний реєстратор Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області Антонюк Інна Іванівна; про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (далі – ТОВ "Західна агровиробнича компанія") звернулося з позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства "Агромас" (далі – ФГ "Агромас"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: державний реєстратор Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області Антонюк І.І.; про визнання укладеною додаткову угоду №б/н від 22 квітня 2025 року до договору оренди землі №б/н від 2 січня 2015 року, укладеного між ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_1 ; визнання відсутнім у ФГ "Агромас" права оренди земельної ділянки площею 3,34 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:0129, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 58826783; скасування запису щодо державної реєстрації права оренди цієї земельної ділянки, номер запису про інше речове право: 58826783.
Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2026 року у задоволенні позову ТОВ "Західна агровиробнича компанія" відмовлено.
Стягнуто з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на користь ФГ "Агромас" понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.
На рішення позивачем подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність та необґрунтованість в частині стягнення витрат на правничу допомогу, що полягали в недоведеності встановлених судом обставин і порушенні норм процесуального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося, що до суду попередньої інстанції не було надано жодних доказів надання професійної правничої допомоги, зокрема, відповідного договору, акту приймання-передачі виконаних адвокатом робіт тощо. Тим паче, не було надано будь-якого платіжного документа, що стверджував би факт сплати гонорару адвокату. Також зауважувалося на тому, що розмір такого виду судових витрат не є співмірним зі складністю справи та наданому об`єму адвокатських послуг.
З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нову постанову, якою розмір витрат на професійну правничу допомогу ФГ "Агромас" зменшити до об`єктивного та розумного розміру, а саме: до 1 500 гривень.
У поданому відзиві представник ФГ "Агромас" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині – без змін як законне і обґрунтоване.
Інші учасники справи правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, хоча їм про нього роз`яснювалося ухвалою Рівненського апеляційного суду від 02 червня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником ФГ "Агромас" – адвокатом Чабаном Р.Л. надано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордера на надання правничої допомоги, а також додатку до договору про надання професійної правничої допомоги, згідно з яким предметом професійної правничої допомоги було представництво у справі №558/691/25 і вартість послуг складала 14 000 гривень.
Всупереч аргументам апеляційної скарги такі докази є достатніми в розумінні ч. 3 ст.137, ст. 141 ЦПК України для підтвердження участі адвоката як представника та надання ним професійної правничої допомоги.
Оскільки наявні в матеріалах справи відповідні докази не були безумовною підставою для відшкодування витрат на правничу допомогу, то суд попередньої інстанції всупереч твердженням заявника вирішив відповідне процесуальне питання з урахуванням встановлених для цього законодавством засад.
Враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для сторін, колегія суддів погоджується з місцевим судом про необхідність покладення на позивача обов`язку компенсувати ці витрати у відповідному розмірі.
Крім того, враховується, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача, пов`язаних із заявленням необґрунтованих позовних вимог, що відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України є самостійною обставиною, яка підлягає врахуванню при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
На думку колегії суддів, покладення на позивача обов`язку компенсувати відповідні витрати також відповідає завданню цивільного судочинства щодо недопущення безпідставного ініціювання судових спорів та покладення негативних процесуальних наслідків на особу, діями якої спричинено їх виникнення.
Щодо необхідності подання доказів на ствердження фактичної оплати послуг між контрагентами, то тут апеляційний суд враховує практику та рекомендації Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що "заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду".
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині.
Підставоюм для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" залишити без задоволення, а рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:        С.В. Хилевич

Судді:         С.В. Боймиструк

С.О.Гордійчук