Справа № 510/908/25
Провадження № 2/510/528/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
(заочне)

13 серпня 2026 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Дудник В.І.
за участю секретаря Лабановой С.І.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за весь період затримки розрахунку, 

В С Т А Н О В И В: 

Представник відповідача будучи належним чином сповіщений в порядку ст.128 ЦПК України, у призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, заперечень, відзиву, клопотання про розгляд справи без його участі, до суду не надходило. 
Позивач уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення. 
Відповідно до ч.4ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку із цими обставинами та керуючись ч.1ст.280 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач працював у АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» на посаді електрозварника ручного зварювання ремонтного цеху Ренійського нафто-перевалювального комплексу АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» до 03.02.2025р., коли був звільнений за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. 
За період роботи позивача в АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» заробітна плата виплачувалась нерегулярно, у зв`язку із чим станом на момент звільнення, тобто на 03.02.2025р. у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі за а період 2024 р. по лютий 2025р. у сумі 185 351,79 грн. У добровільному порядку керівництво відповідача заборгованість не погашає, розрахунок із заробітної плати до теперішнього часу не провело. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості по заробітній платі. Також позивач просить стягнути з відповідача і середній заробіток за час затримки розрахунку із ним при звільненні в сумі 295603 грн. Так, розрахунок періоду стягнення середнього заробітку з моменту наступного дня після звільнення 04.02.2025 р. до моменту подання зазначеної заяви про уточнення позову до суду 15.12.2025 р. складає 242 робочих дні, позивач вважає, що стягненню підлягає сума середнього заробітку: - заробітна плата за останні 2 місяця роботи (грудень 2024 р. - 30771,81 грн. + січень 2025 р. - 27860,01 грн.) = 58 631,82 грн.: 48 робочих днів за 2 останні робочі місяці (25 днів в грудні 2024 р. + 23 дня в січні 2025 р.) = 1 221,50 грн. - середньоденна заробітна плата х на 242 робочих дні за час затримки = 295 603 грн. та виходячи з цього розрахунку просить стягнути середній заробіток по день ухвалення рішення суду.
Також позивач просить стягнути 8326,86 грн. компенсації відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-ІІІ та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 р.
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. 
Як виходить з матеріалів справи, наданих суду доказів, позивач працював у АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» на посаді електрозварника ручного зварювання ремонтного цеху Ренійського нафтоперевалювального комплексу АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУК» до 03.02.2025р. 
За час праці у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі, яка станом на час розгляду справи в суді складає 185 351,79 грн. 
Згідно із ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
На підставі ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
За вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця.
На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не сплачену заробітну плату у розмірі 185 351,79 грн. 
В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Щодо задоволення вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд вважає їх також обґрунтованими та законними.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
Згідно розрахунку, зробленому позивачем, сума середнього заробітку за період затримки розрахунку з 04.02.2025р. (з наступного дня після звільнення) по 15.12.2025р. (дата подання уточненої позовної заяви) за 242 робочих днів складає 295 603 грн. (заробітна плата за останні 2 місяці : грудень 2024 р. - 30771,81 грн. + січень 2025 р. - 27860,01 грн. = 58 631,82 грн./ 48 робочих днів за 2 останні робочі місяці (25 днів в грудні 2024 р. + 23 дня в січні 2025 р.) = 1 221,50 грн. - середньоденна заробітна плата х на 242 робочих дні за час затримки = 295 603 грн.
В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( постанова у справі № 6-64цс13 від 03.2013 року) згідно із ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Отже, вимоги позивача про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у 8326,86 грн. суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
У статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Як було встановлено у судовому засіданні, з липня 2024 року по лютий 2025 року позивачу не виплачена заробітна плата у сумі 185351,79 грн. і станом на день ухвалення рішення позивачу не виплачена.
Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача як роботодавця на свою користь як працівника компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).
Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Із матеріалів справи вбачається, що заборгованість по сплаті заробітної плати утворилась з липня 2024 року по лютий 2025 року, та на теперішній час не виплачена. Позивач просив стягнути компенсацію у розмірі 8326,86 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, з яким суд погоджується, та приходить до висновку, що стягненню підлягає компенсація втрати частини заробітку в розмірі 8326,86 грн.
Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Оскільки позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і судовий збір (1211, 20 грн.), що був сплачений ОСОБА_1 за вимоги про стягнення середнього заробітку.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 10, 21, 24, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 15, 21 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 р., Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, ст.ст. 3, 12, 13, 76 - 81, 141, 200, 211, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355, 430 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за весь період затримки розрахунку - задовольнити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» (65039. Одеська обл., м. Одеса, пров. 2-ий Артилерійський, 6, ЄДРПОУ: 03482749) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) суму заборгованості з заробітної плати за період з липня 2024 р. по січень 2025р. (включно) в сумі 185 351 грн. 79 коп. без утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» (65039, Одеська обл., м. Одеса, пров. 2-ий Артилерійський, 6, ЄДРПОУ: 03482749) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) станом на 15.12.2025 р. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 295 603 грн. та компенсацію у відповідності до ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050- III та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" від 21.02.2001 р. у сумі 8326,86 грн.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» (65039. Одеська обл., м. Одеса, пров. 2-ий Артилерійський, 6, ЄДРПОУ: 03482749) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) 1 211 грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» 1211 грн. 20 коп. судового збору в доход держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Ренійським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Вячеслав ДУДНИК