Справа № 674/1132/26 
Провадження № 2/674/1002/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді    Шафікової Ю.Е.,
за участю секретаря  Проценко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс  звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №Р24.19704.005413143 від 26.06.2019 року в розмірі 224724,47 грн., а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2696,69 грн. 
В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилається на те, що 26.06.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Р24.19704.005413143, згідно якого він отримала кредит у розмірі 97629,00 грн. для власних потреб, включаючи витрати на страховий платіж, шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника на умовах, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір підписаний відповідачем власноруч.
За загальними умовами договору позичальник ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконало повністю.
Однак в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ "Росвен Інвест"), укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржника, вказаного у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №Р24.19704.005413143 від 26.09.2019 року, укладеного з відповідачем.
На даний час ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «Свеа Фінанс». 
Неможливість в досудовому порядку врегулювати спір, наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 15 червня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомлення сторін.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» в судове засідання не з`явився, в поданій позовні заяві, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти зачоного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 26 червня 2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Р24.19704.005413143, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 97629,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника на умовах, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір підписаний відповідачем власноруч.
Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору сторони погодили, що сума кредиту становить 97629,00 грн., на строк 60 місяців, процентна ставка - 1,99% річних від залишку суми кредиту. 
Пунктом 1.5. кредитного договору передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО), за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 додатку №1 як «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті банку.
Відповідно до п. 1.7 кредитного договору, банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 97629,00 грн. на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в сумі 16609,08 грн. згідно договору добровільного страхування життя.
Підписанням цього кредитного договору відповідач підтверджує, що він ознайомився з повною інформацією щодо умов та тарифів на послуги банку, вони йому зрозумілі та їх приймає.
За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк.
З копії паспорта споживчого кредиту відповідачу ОСОБА_1 була відома інформація, яка надається споживачу до кредитного договору з якої слідує, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, з інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, з порядком проведення кредиту.
Факт видачі коштів підтверджується копіями ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту від 26.06.2019 року та ордеру-розпорядження №2 про сплату страхового платежу від 26.06.2019 року.
АТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак позичальник свої зобов`язання за цим договором не виконав та не повернув, отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за вказаним кредитним договором.
25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» (попередня назва ТОВ "Росвен Інвест") та ТОВ «Росвен Інвест Україна» правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фінанс», укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» (ТОВ «Свеа Фінанс») за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» (ТОВ «Свеа Фінанс») приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржника, вказаного у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №Р24.19704.005413143 від 26.06.2019 року, укладеного з відповідачем.
Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №01.02-31/23 від 25 липня 2023 року, ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ "Росвен Інвест") набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 224724,47 грн., яких заборгованість за основним боргом 93597,09 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 5987,60 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 125139,47 грн. 
Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ "Росвен Інвест") перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по вищевказаному договору.
Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №Р24.19704.005413143 від 26.06.2019 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на 25.07.2023 року, становить 224724,47 грн., яких заборгованость за основним боргом 93597,09 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 5987,60 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 125139,47 грн.
При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договорами факторингу.
Водночас суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованость за іншими процентними платежами комісії у розмірі 125139,78 грн. не підлягає задоволенню.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
Статтею 55 Закону України 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування» №1734-VІІІ загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Як передбачено ч. 5 ст. 12 Закон №1734-VІІІ, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.
Закон №1734-VІІІ визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року (справа №524/5152/15-ц), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Як виснував Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Сплата позичальником на користь банку заборгованості за обслуговування кредитної заборгованості комісії в розмірі 125139,78 грн без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем суперечить вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» та свідчить про нікчемність цієї умови договору. Відтак, умови кредитного договору про сплату комісії є нікчемними.
Враховуючи вищевикладене, вимоги щодо стягнення заборгованості за іншими процентними платежами комісії в сумі 125139,78 грн задоволенню не підлягають, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути прострочену заборгованість за тілом кредиту у сумі 93597,09 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 5987,60 грн за кредитним договором №Р24.19704.005413143 від 26.06.2019 року.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому судовий збір слід стягнути в розмірі 1194,60 грн. (2696,69 х 44,30 : 100).
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280-282, 293, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ПозовТовариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" (місцезнаходження: м. Київ вул. Іллінська,8, код ЄДРПОУ 37616221, номер рахунку в АТ "ОТП БАНК" НОМЕР_3 , МФО 300528) заборгованість за кредитним договором №Р24.19704.005413143 від 26.06.2019 року в сумі 99584 (дев`яносто дев`ять тисяч гривень п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 69 (шістдесят дев`ять) копійок, з яких: 93597 (дев`яносто три тисячі п`ятсот дев`яносто сім) гривень 09 (дев`ять) копійок заборгованість за основни боргом, 5987 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 60 (шістдесят) копійок заборгованість за відсотками, а також 1194 (одну тисячу сто дев`яносто чотири) гривні 60 (шістдесят) копійок судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17 серпня 2026 року.

Суддя          Ю. Е. Шафікова