ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/2589/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий, Волковицька Н.О., Случ О.В.
за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І. 
та представників
позивача: Груба А.С. (в режимі відеоконференції),
відповідача: Шерстюк П.П. (в режимі відеоконференції), Коваленко К.О. (в режимі відеоконференції),
третіх осіб: не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат" 
на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 24.03.2026
та рішення Господарського суду Одеської області від 01.12.2025
у справі № 916/2589/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТРІКС А" 
до Приватного акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат" 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОТОРГ ЛТД"; Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ОЙЛ ЛОГІСТИК"; Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ПРОДАГРОКОМ" 
про визнання права іпотекодержателя на майно, 
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АТРІКС А" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат", в якому просило суд визнати за собою право іпотекодержателя на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс загальною площею 5 794,9 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ «АТРІКС А» посилалось на те, що ним набуто статус іпотекодержателя на підставі укладеного з ПАТ «Дельта Банк» договору про відступлення права вимоги від 12.06.2018. В подальшому майно, що знаходилось в іпотеці вибуло з володіння ТОВ «АТРІКС А» на підставі укладених з ТОВ «АГРОТОРГ ЛТД» правочинів, які були визнані недійсними рішенням Господарського суду Одеської області від 19.01.2022 у справі №916/2209/21. Внаслідок вищевикладених обставин майнові права ТОВ «АТРІКС А», як іпотекодержателя поновлені не були, що стало підставою для звернення до суду з позовом.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.12.2025 (суддя Погребна К.Ф.), залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 (колегія суддів у складі: Ярош А.І. - головуючий, Діброва Г.І., Аленін О.Ю.), позов задоволено. Визнано за ТОВ "АТРІКС А" право іпотекодержателя на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс загальною площею 5 794,9 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156.
Судами обох інстанцій встановлено, що 26.11.2007 між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" (позичальник) укладено кредитний договір №11257851000, відповідно до п. 1.1 якого банк зобов`язується надати, а позичальник зобов`язується прийняти та повернути банку кредит у сумі ліміту кредиту, яка складає 1 000 000,00 грн.
Згідно з п. 1.2 кредитного договору № 11257851000 від 26.11.2007 надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 26.11.2007 по 26.11.2010. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язується повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 26.11.2010, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору у випадках, передбачених договором. Позичальник зобов`язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок банку, вказаний у договорі. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у договорі рахунок банку.
Умовами п. 2.1 кредитного договору №11257851000 від 26.11.2007 передбачено, що в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком, зокрема, прийнято в заставу об`єкт нерухомості, а саме: нежилі приміщення, розташовані за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20. 
Між АТ "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) та ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" (іпотекодавець) 26.11.2007 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Любашівського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №2724, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська 20, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення суду по справі №4/245-07-6280 та зареєстровано в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером №19995156 та записано в реєстраційну книгу за № 20, номер запису 86-86, номер витягу 16796135, і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки. Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності становить 2 035 605,00 грн. 
Згідно з п.п. 2.1.1 п. 2.1 договору іпотеки від 26.11.2007 іпотекодержатель має право на усі передбачені законодавством України права іпотекодержателя, а також вимагати від іпотекодавця дотримання прав іпотекодержателя, що надані останньому Законом України "Про іпотеку".
В силу вимог п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договору іпотеки від 26.11.2007 іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі ліквідації юридичної особи іпотекодавця. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України "Про іпотеку"; з інших, передбачених законодавством України, підстав. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю. 
Відповідно до п. 4.5 договору іпотеки від 26.11.2007 звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України "Про іпотеку".
Умовами п. п. 5.1, 5.2 договору іпотеки від 26.11.2007 передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:
- передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку";
- отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".
Згідно з п. 5.3 договору іпотеки від 26.11.2007 позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
08.12.2011 між АКБ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав за кредитами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №11257851000 від 26.11.2007 перейшло до ПАТ "Дельта Банк". 
25.05.2018 відбувся електронний аукціон на електронному майданчику Товарна біржа "Київський інсайдерський фонд" з продажу активів Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", згідно з Протоколом електронного аукціону № UA-ЕА-2018-04-27-000176-а переможцем стало ТОВ "АТРІКС А" та набуло право вимоги за кредитним договором № 11257851000 від 26.11.2007 та договором іпотеки від 26.11.2007.
12.06.2018 між ПАТ "Дельта Банк" (продавець) та ТОВ "АТРІКС А" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №624/К, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та\або на інших підставах, наведених у додатку № 1 до цього договору; право оскаржувати недійсність або припинення прав вимоги, а також припинення\ліквідацію будь-якого з боржників у судовому та позасудовому порядках; право звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень власника прав вимоги та\або кредитора за правами вимоги, які передбачені законодавством та укладеними договорами, включаючи, але не обмежуючись боржників, органів нотаріату, правонаступників/спадкоємців боржників, тощо; право власності на права вимоги, а також інші права кредитора за правами вимоги, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у разі скасування рішень про їх недійсність чи припинення або у разі скасування припинення/ліквідації боржника, на підставі цього договору; право набути у власність, гроші та/або майно на підставах наведених у додатку №1 до цього договору або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності укладених договорів, тощо; інші права, що пов`язані або випливають із прав вимоги (далі - майнові права).
Згідно з п. 3.1 договору купівлі-продажу майнових прав №624/К від 12.06.2018 сторони домовились, що за продаж майнових прав за цим договором покупець сплачує продавцю грошові кошти у розмірі 1 401 414,37 грн. Ціна договору сплачується покупцем продавцю у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став покупець.
З додатку до договору купівлі-продажу майнових прав №624/К від 12.06.2018 вбачається, що ПАТ "Дельта Банк" було відступлено на користь ТОВ "АТРІКС А" права вимоги виконання ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" зобов`язань за кредитним договором №11257851000 від 26.11.2007, а також права вимоги за іпотечним договором від 26.11.2007 та договорами поруки, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором.
12.06.2018 між ПАТ "Дельта Банк" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "АТРІКС А" (новий іпотекодержатель) було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до 1.1 якого на умовах цього договору, договору купівлі-продажу майнових прав № 624/К від 12.06.2018 та на підставі протоколу електронного аукціону № UA-ЕА-2018-04-27-000176-а від 25.05.2018 первісний іпотекодержатель передає (відступає) новому іпотекодержателю право вимоги за іпотечним договором від 26.11.2007 з усіма додатками та додатковими угодами, посвідченим приватним нотаріусом Любашівського районного нотаріального округу Одеської області Бобошко Н.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 2724 від 26.11.2007, укладеним між АТ УкрСиббанк та ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" в якості забезпечення виконання зобов`язань останнього за кредитним договором № 11257851000 від 26.11.2007, право вимоги за яким перейшло до АТ "Дельта Банк" на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між АК УкрСиббанк та АТ "Дельта Банк", посвідченого 19.12.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2956. 
Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення права вимоги від 12.06.2018 моментом переходу прав вимоги за договором іпотеки від первісного іпотекодержателя до нового іпотекодержателя є момент підписання цього договору уповноваженими представниками сторін та його нотаріального посвідчення. 
Договір про відступлення права вимоги від 12.06.2018 був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антоновою І.В. та зареєстрований в реєстрі за №592. 
За посиланнями позивача, ТОВ "АТРІКС А" правомірно і у повному обсязі набуло статусу іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.11.2007, укладеним між АКБ "УкрСиббанк" та ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат". Право вимоги було передано з дотриманням процедури, встановленої чинним на час вчинення відповідних правочинів законодавством. Договір про відступлення права вимоги від 12.06.2018 був нотаріально посвідчений, а з моменту його посвідчення всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя перейшли до ТОВ "АТРІКС А". 
Позивач наголошує, що правомірність та чинність набуття прав ТОВ "АТРІКС А" підтверджена також судовими рішеннями у справі №910/6517/19. 
Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2019, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.04.2020, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат" до ТОВ "АТРІКС А" та до ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав від 12.06.2018 № 624/К та визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12.06.2018 було відмовлено. 
12.06.2018 ТОВ "АТРІКС А" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат" із вимогою про усунення порушень умов забезпеченого зобов`язання. 
У вказаній вимозі позивач просив сплатити заборгованість за кредитним договором №11257851000 від 26.11.2007 у розмірі 1 693 103,22 грн, а також пеню, штрафні санкції та комісію, що підлягають нарахуванню. 
Одночасно у зазначеній вимозі ТОВ "АТРІКС А" попередило боржника про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання останнім прийнятих на себе зобов`язань, як це прямо передбачено ст. 37 Закону України "Про іпотеку". 
Вказана вимога про усунення порушень від 12.06.2018 була направлена ТОВ "АТРІКС А" на адресу Приватного акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат" та вручена останньому 16.06.2018, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
26.07.2018 між ТОВ "АТРІКС А" (продавець) та ТОВ "Агроторг Лтд" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрований в реєстрі за №1362, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність частку, що складає одну другу ідеальну частку права власності на м`ясомолочний комплекс, що розташований за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок №20 (двадцять), загальною площею 5794,9 кв.м, та сплачує за неї ціну визначену в цьому договорі.
Згідно з умовами п. п. 2.1 2.3 договору купівлі-продажу №1 від 26.07.2018 вартість нерухомості відповідно до висновку про вартість майна, виданого ТОВ "Асоціація незалежних експертів України" 25.07.2018 становить 1 999 985, 00 грн. відповідно вартість частки відчужуваної нерухомості становить 999 992, 50 грн. Сторони домовилися, що ціна договору становить 999 992,50 грн. Сторони домовились, що договірна ціна сплачується покупцем продавцю в національній валюті України гривні, протягом 1 (одного) року, а саме у строк до 25.07.2019, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок продавця, реквізити якого вказані в п. 5 цього договору.
26.07.2018 між ТОВ "АТРІКС А" (продавець) та ТОВ "Агроторг Лтд" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрований в реєстрі за №1363, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність частку, що складає одну другу ідеальну частку права власності на м`ясомолочний комплекс, що розташований за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок №20 (двадцять), загальною площею 5794,9 кв.м, та сплачує за неї ціну визначену в цьому договорі.
Згідно з умовами п. п. 2.1 2.3 договору купівлі-продажу №2 від 26.07.2018 вартість нерухомості відповідно до висновку про вартість майна, виданого ТОВ "Асоціація незалежних експертів України" 25.07.2018 становить 1 999 985, 00 грн. відповідно вартість частки відчужуваної нерухомості становить 999 992, 50 грн. Сторони домовилися, що ціна договору становить 999 992,50 грн. Сторони домовились, що договірна ціна сплачується покупцем продавцю в національній валюті України гривні, протягом 1 (одного) року, а саме у строк до 25.07.2019, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок продавця, реквізити якого вказані в п. 5 цього договору.
У договорах купівлі-продажу №1 від 26.07.2018 та №2 від 26.07.2018 зазначено, що ТОВ "АТРІКС А" виступає іпотекодержателем за договором іпотеки від 26.11.2007, який містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені.
Як вказує позивач, ТОВ "АТРІКС А" здійснило звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом його відчуження третій особі - ТОВ "Агроторг Лтд". При цьому були дотримані як вимоги щодо попереднього повідомлення боржника про порушення зобов`язання, так і процедурні норми, встановлені згаданим Законом. Правовою підставою для звернення стягнення, зокрема, стало застереження про позасудове задоволення вимог іпотекодержателя, прямо передбачене договором іпотеки від 26.11.2007 і підтверджене в текстах договорів купівлі-продажу. Відчуження відбулося за ринковою вартістю на підставі актуальної незалежної оцінки. 
Разом з тим, в липні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Одеський м`ясокомбінат" звернулось до суду з позовом до ТОВ "АТРІКС А" та ТОВ "Агроторг Лтд", в якому просило визнати недійсними укладені між відповідачами договори купівлі-продажу №1 від 26.07.2018, №2 від 26.07.2018 та договір іпотеки від 16.04.2019, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А. за №№1362, 1363, 647, а також витребувати з володіння ТОВ "Агроторг Лтд" на свою користь об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Любашівський р-н, смт. Любашівка, вул. Заводська, буд. 20.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.01.2022 у справі №916/2209/21, залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 та постановою Верховного Суду від 11.04.2023 позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу №1 від 26.07.2018, укладений між ТОВ "АТРІКС А" та ТОВ "Агроторг Лтд", який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрований в реєстрі за №1362; визнано недійсним договір купівлі-продажу №2 від 26.07.2018, укладений між ТОВ "АТРІКС А" та ТОВ "Агроторг Лтд", який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрований в реєстрі за №1363. Визнано недійсним договір іпотеки від 16.04.2019, укладений між ТОВ "Агроторг Лтд" та ТОВ "АТРІКС А", який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрований в реєстрі за №647. Витребувано з володіння ТОВ "Агроторг Лтд" на користь Приватного акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат" об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Любашівський р-н, смт. Любашівка, вул. Заводська, буд. 20.
Поряд з цим, 13.04.2023 між ТОВ "Агроторг Лтд" (продавець) та ТОВ "Глобайл Ойл Логістик" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв м`ясомолочний комплекс що розташований за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок № 20 (двадцять), загальною площею 5794,9 кв.м, 
За посиланнями позивача, Приватне акціонерне товариство "Одеський м`ясокомбінат" упродовж тривалого часу послідовно оскаржує усі правочини, що пов`язані з реалізацією іпотечного майна, незалежно від їх законності, дотримання та/або недотримання встановленої форми та фактичного виконання сторонами.
Так, Приватне акціонерне товариство "Одеський м`ясокомбінат" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою (справа №916/2027/23), відповідно до якої з урахуванням заяви про зміну предмету позову просило:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13.04.2023, укладений між ТОВ "Агроторг Лтд" та ТОВ "Глобал Ойл Логістик", посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалко Р.О. № 2183, з моменту його укладання;
- визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Георгіу Ірини Сергіївни про державну реєстрацію прав № 67559053 від 11.05.2023 про реєстрацію об`єкта нерухомого майна молочно-м`ясного комплексу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2732996651120, за адресою Одеська обл., Подільський р. (Котовський р-н), смт. Любашівка (селище міського типу Любашівка), вулиця Заводська (вулиця Заводська), будинок 20; 
- визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Георгіу Ірини Сергіївни про державну реєстрацію прав № 67556396 від 11.05.2023 про реєстрацію об`єкта нерухомого майна м`ясо-молочного комплексу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2732965551120, за адресою Одеська обл., Подільський р. (Котовський р-н), смт. Любашівка (селище міського типу Любашівка), вулиця Заводська (вулиця Заводська), будинок 20А;
- повернути з володіння ТОВ "Глобал Ойл Логістик" на користь ПрАТ «Одеський м`ясокомбінат» об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Любашівський р., смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок 20.
Від ТОВ "Глобал Ойл Логістик" до Господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява до ПрАТ ПрАТ «Одеський м`ясокомбінат» про визнання добросовісним набувачем об`єктів нерухомості:
- м`ясо-молочного комплексу, загальною площею (кв.м): 3039.1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2732965551120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5123355100:02:003:0258, реєстраційний номер 1363450651233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А;
- молочно-м`ясного комплексу, загальною площа (кв.м): 3437.9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2732996651120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5123355100:02:003:0258, реєстраційний номер 1363450651233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.01.2024 у справі №916/2027/23 позов ПрАТ «Одеський м`ясокомбінат» до ТОВ "Глобал Ойл Логістик" та ТОВ "Агроторг Лтд", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПРОДАГРОКОМ» та Державний реєстратор Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Георгіу Ірина Сергіївна, про визнання недійсним договору, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та повернення майна задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення Державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Георгіу Ірини Сергіївни про державну реєстрацію прав № 67559053 від 11.05.2023 про реєстрацію об`єкта нерухомого майна - молочно-м`ясного комплексу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2732996651120, за адресою: Одеська обл., Подільський р. (Котовський р-н), смт. Любашівка (селище міського типу Любашівка), вулиця Заводська (вулиця Заводська), будинок 20. Визнано недійсним та скасовано рішення Державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Георгіу Ірини Сергіївни про державну реєстрацію прав № 67556396 від 11.05.2023 про реєстрацію об`єкта нерухомого майна - м`ясо-молочного комплексу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2732965551120, за адресою: Одеська обл., Подільський р. (Котовський р-н), смт. Любашівка (селище міського типу Любашівка), вулиця Заводська (вулиця Заводська), будинок 20А. Повернуто з володіння ТОВ "Глобал Ойл Логістик" на користь ПрАТ «Одеський м`ясокомбінат» об`єкт нерухомого майна - м`ясомолочний комплекс, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Любашівський р., смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок 20. У задоволенні решти позовних вимог ПрАТ «Одеський м`ясокомбінат» відмовлено. У задоволені зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем відмовлено.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.07.2024 рішення суду першої інстанції від 30.01.2024 та постанова суду апеляційної інстанції від 16.05.2024 у справі №916/2027/23 залишені без змін.
Як зазначає позивач, що ТОВ "Атрікс А" не було залучене до розгляду справи №916/2027/23, не брало участі у судовому процесі, не було повідомлене про нього, ані судом, ані за клопотанням будь-якої зі сторін. Попри очевидну наявність у ТОВ "Атрікс А" законного інтересу як іпотекодержателя, якому належить право вимоги на підставі чинного договору про відступлення від 12.06.2018, позивача фактично позбавили можливості заявити свої вимоги, подати докази чи захистити своє право в межах розгляду справи, наслідком якої стало повторне витребування предмета іпотеки.
Позивач наголошує, як у справі №916/2209/21, так і у справі №916/2027/23, не було вирішено питання про поновлення речового права ТОВ "Атрікс А" як іпотекодержателя. Попри наявність чинного договору про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Антоновою І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №592, право іпотекодержателя фактично залишилось знеціненим, відображення в реєстрі відсутнє, а юридичний статус повністю знівельований. 
Відтак, як вважає позивач, зазначене позбавило його можливості реалізувати своє речове право, захистити свій інтерес у процедурі звернення стягнення на предмет іпотеки та наразі несе всі ризики, включно з майновими претензіями з боку третіх осіб, без реальної можливості захисту своїх прав у межах попередніх проваджень.
Так, за посиланнями позивача, ним було отримано претензію від ТОВ "Агроторг Лтд" від 02.01.2025, згідно з якою останній вказує на отримання ним претензії ТОВ "Глобал Ойл Логістик" з вимогою компенсувати вартість витребуваного у нього на підставі рішення суду від 30.01.2024 у справі №916/2027/23 майна в розмірі 39 388 958 грн та вимагає поновити ТОВ "Агроторг Лтд" права, шляхом компенсації ТОВ "Агроторг Лтд" збитків в розмірі 1 999 985 грн та ТОВ "ГЛОБАЛ ОЙЛ ЛОГІСТИК" збитків в сумі 39 388 958 грн, у зв`язку з тим, що судові рішення призвели до витребування майна з володіння кінцевого набувача.
Внаслідок вищевикладених обставин, як вказує позивач склалась ситуація, за якої відповідач не погасив зобов`язань за кредитним договором, договори, на підставі яких ТОВ "Атрікс А" реалізувало своє право як іпотекодержатель, визнано недійсними, предмет іпотеки витребувано, а сам статус іпотекодержателя ТОВ "Атрікс А" - не поновлено. Більше того, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наразі наявний запис про іншу іпотеку: іпотекодержателем значиться ТОВ "НВП "Продагроком", а іпотекодавцем - ТОВ "Глобал Ойл Логістик". 
Отже, ТОВ "Атрікс А" фактично позбавлене не лише предмета забезпечення, але й правового статусу, який забезпечував би можливість задоволення вимог до ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат". При цьому, як наголошує позивач, саме він сьогодні перебуває під ризиком фінансових претензій на загальну суму понад 41 млн грн з боку третіх осіб, які набули майно внаслідок реалізації іпотеки, дійсність якої не була поставлена під сумнів на момент укладення договорів.
Посилаючись на вищенаведені обставини ТОВ "Атрікс А" звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом у даній справі.
Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з їх доведеності та обґрунтованості. Суди дійшли висновків, що іпотека за іпотечним договором від 26.11.2007 є чинною, а право іпотекодержателя, набуте ТОВ "Атрікс А" на підставі договору відступлення права вимоги від 12.06.2018, не припинено. Наявність судових рішень у справах №916/2209/21 та №916/2027/23 створює невизначеність у реалізації цього права, у зв`язку з чим обраний позивачем спосіб захисту - визнання права іпотекодержателя на м`ясомолочний комплекс за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20 - є належним та підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з постановою апеляційного та рішенням місцевого господарських судів, відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суди обох інстанцій неправильно застосували ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 575, ч. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», п. 1 ч. 1 ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та безпідставно застосували за аналогією правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17. За доводами скаржника, задовольняючи позов про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна, суди дійшли неправильного висновку про наявність підстав для поновлення речового права позивача. Також безпідставно вважали тотожними правовідносини у справі № 922/2416/17 та у справі, що розглядається, оскільки у даній справі майно вибуло з володіння власника поза його волею внаслідок недобросовісних дій позивача та третіх осіб через договори купівлі-продажу, а не в межах ліквідаційної процедури у справі про банкрутство, при цьому реституція фактично не відбулася. В свою чергу, поряд з необхідністю оцінити факт припинення правовідносин іпотеки у зв`язку з реальною реалізацією майна та отриманням кредитором грошових коштів у рахунок погашення заборгованості, суди помилково обмежились лише з`ясуванням чинності договору про відступлення права вимоги, а також констатацією відсутності доказів погашення зобов`язань боржником. До того ж суди не врахували, що в Державному реєстру речових прав відсутній запис про існування предмета іпотеки за іпотекодавцем, що робить позовну вимогу передчасною та невиконуваною, а обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, оскільки не забезпечує реального відновлення прав на повернення кредиту, не вирішує основного спору та ставить відповідача у становище правової невизначеності.
Скаржником умотивовано подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме - відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: ч. 1 ст. 575, ч. 1 ст. 593 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 1 ст. 182 ЦК України, ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», ч. 1 ст. 16 ЦК України у спірних правовідносинах (зокрема, наявності/відсутності підстав для визнання права іпотекодержателя та поновлення речового права іпотеки на майно, яке було реалізоване за договорами купівлі-продажу, що згодом визнані недійсними, якщо кредитор фактично отримав кошти в рахунок погашення кредиту і реституція не відбулася, а також за умов відсутності державної реєстрації предмета іпотеки за іпотекодавцем та оцінки ефективності такого способу захисту за відсутності вимог про стягнення основної заборгованості).
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2026 відкрито провадження за касаційною скаргою з підстави, передбаченої п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.07.2026 та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 12.06.2026.
До Касаційного господарського суду 09.06.2026 від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому представник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на правильність викладених у них висновків та помилковість доводів скаржника. 
Переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
При цьому колегія суддів зауважує, що формування правового висновку не може ставитись у пряму залежність від обставин конкретної справи та зібраних у ній доказів і здійснюватися поза визначеними статтею 300 Господарського процесуального кодексу України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Зазначені норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права.
Разом із тим, у статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга).
Право на звернення до господарського суду в установленому ГПК України порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ч. 1 ст. 4 ГПК України).
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Водночас, питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права або законного інтересу підлягає вирішенню судами після повного встановлення усіх фактичних обставин справи, а також після з`ясування того, чи існує у позивача право або законний інтерес та чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем (близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 у справі № 922/2529/19).
Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 546 та ст. 547 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст. 574 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (стаття 1 Закону України "Про іпотеку").
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про іпотеку", іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду, має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права тощо), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (стаття 576 ЦК України).
Якщо предметом застави є нерухоме майно, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню (стаття 577 ЦК України).
У статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Сутність договору відступлення права вимоги полягає у домовленості про те, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений для первісного кредитора договором, за яким виникло таке зобов`язання. Заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу до припинення зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 ЦК України).
У ч. 1 ст. 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Водночас законодавство не встановлює вимог до цих документів, зокрема не визначає, що первісний кредитор у зобов`язанні має передати новому кредиторові винятково оригінали документів, які засвідчують права, що передаються, а так само не передбачає, що невиконання цього обов`язку має наслідком недійсність договору про відступлення права вимоги.
Тож відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними договору, який може бути визнаний недійсним у разі наявності передбаченої законом підстави. Водночас відсутність у продавця оригіналів договорів, за якими відступаються права вимоги, не може впливати на дійсність договору відступлення, оскільки законодавство не передбачає, що первісний кредитор у зобов`язанні має передати новому кредиторові винятково оригінали документів, які засвідчують права, що передаються, а так само не передбачає, що невиконання цього обов`язку має наслідком недійсність договору про відступлення права вимоги (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19).
Судами встановлено, що 26.11.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ЗАТ «Одеський м`ясокомбінат» укладено кредитний договір №11257851000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 1 000 000 грн.
Того ж дня між АТ «УкрСиббанк» та ЗАТ «Одеський м`ясокомбінат» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований за №2724, за яким у забезпечення виконання кредитних зобов`язань в іпотеку передано нежитлове приміщення - м`ясомолочний комплекс за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20. Ринкова вартість предмета іпотеки згідно зі звітом оцінювача становила 2 035 605 грн.
Надалі 08.12.2011 між АКБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким право вимоги за кредитним договором перейшло до ПАТ «Дельта Банк».
25.05.2018 за результатами електронного аукціону з продажу активів ПАТ «Дельта Банк» переможцем визначено ТОВ «Атрікс А», яке набуло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. 
На підставі цього 12.06.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Атрікс А» укладено договір купівлі-продажу майнових прав №624/К, а також договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором.
Факт правомірності набуття ТОВ ТОВ "Атрікс А" статусу іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.11.2007, укладеним між АКБ "УкрСиббанк" та ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2019, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №910/6517/19, яким в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат" до ТОВ «Атрікс А» та до ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав від 12.06.2018 № 624/К з моменту його укладення та визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12.06.2018 було відмовлено.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 ГПК України, за якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, виходячи з вищевикладеного, обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, у справі №910/6517/19, щодо правомірності набуття ТОВ "Атрікс А" статусу іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.11.2007 року, укладеним між АКБ "УкрСиббанк" та ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" та чинності вказаних правочинів - повторного доведення не потребують.
При цьому судами обох інстанцій встановлено, що матеріали справи не містять доказів припинення іпотеки за іпотечним договором від 26.11.2007, зокрема, доказів припинення основного зобов`язання (виконання кредитного договору № 11257851000 від 26.11.2007) та доказів закінчення строку дії іпотечного договору. Також відповідачем не спростовано відсутність підтвердження факту здійснення Приватним акціонерним товариством "Одеський м`ясокомбінат" виконання основного зобов`язання, а саме - повернення кредитних коштів. 
Враховуючи наявність низки судових рішень про визнання недійсними та скасування договорів купівлі-продажу та іпотеки склалась ситуація, за якою повернуло сторін у первісний стан, за яким наявний чинний договір від 12.06.2018 про відступлення права вимоги за іпотечним договором, за яким до саме позивача - ТОВ "Атрікс А" перейшли майнові права іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.11.2007, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" за кредитним договором №11257851000 від 26.11.2007. Поряд з цим, незважаючи на наявність чинного договору про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Антоновою І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №592 як у справі №916/2209/21, так і у справі №916/2027/23, якими скасовувались подальші договори купівлі-продажу щодо спірного майна та проведення сторін у первісний стан - не було вирішено питання про поновлення речового права ТОВ "Атрікс А" як іпотекодержателя.
Тобто матеріали справи не містять доказів, що відповідач погасив зобов`язання за кредитним договором; договори, на підставі яких ТОВ "Атрікс А" реалізувало своє право як іпотекодержатель, визнано недійсними, предмет іпотеки витребувано на користь ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат", а сам статус іпотекодержателя ТОВ "Атрікс А" - не поновлено. 
Отже, ТОВ "Атрікс А" фактично позбавлене не лише предмета забезпечення, але й правового статусу, який забезпечував би можливість задоволення вимог до ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат". 
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 зазначила, що за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови).
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.06.2021 зі справи № 922/2416/17, у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя (пункт 9.8 постанови).
Отже, враховуючи викладене, у спірних у даній справі, що переглядається, правовідносинах належним способом захисту іпотекодержателя, відомості про право іпотеки якого було виключено з Державного реєстру іпотек, і який вважає, що іпотека є і залишилася чинною, є вимога про визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна.
Зважаючи на викладене, наявність чинного договору від 12.06.2018 про відступлення права вимоги за іпотечним договором, за яким до позивача перейшли майнові права іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.11.2007, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" за кредитним договором №11257851000 від 26.11.2007, подальше ухвалення судами рішень у справах №916/2209/21 та №916/2027/23 свідчить про те, що існує невизначеність у належному позивачу праві іпотеки за іпотечним договором від 26.11.2007 щодо предмета іпотеки, що свідчить про порушення права іпотеки позивача, яке підлягає захисту шляхом повернення в становище, яке існувало до моменту порушення.
Аргументи скаржника про те, що позов є передчасним у зв`язку з відсутністю у Державному реєстрі речових прав відомостей щодо спірного об`єкта нерухомого майна, відхиляються, оскільки саме відсутність такого запису та виникнення правової невизначеності у правовому статусі позивача і зумовили звернення останнього до суду з відповідним позовом. При цьому, як обґрунтовано зазначено судами попередніх інстанцій та узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.06.2021 у справі №922/2416/17, належним способом захисту у подібних правовідносинах є саме вимога про визнання права іпотекодержателя, після задоволення якої відповідні відомості підлягають внесенню до державного реєстру.
При цьому колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно врахували правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 № 922/2416/17, оскільки викладений у вказаній постанові висновок стосовно того, що «у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна» носить загальний та універсальний характер для захисту речових прав іпотекодержателя у випадку, коли в реєстрах безпідставно чи передчасно припинено записи про іпотеку, а судовими рішеннями сторони повернуто у первісний стан.
Посилання скаржника на укладення договорів купівлі-продажу від 26.07.2018 між ТОВ «Атрікс А» та ТОВ «Агроторг ЛТД» та подальшими правочинами щодо спірного майна не є предметом доказування у даній справі, оскільки спірні правовідносини у даній справі зводяться виключно до встановлення наявності або відсутності у позивача права іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.11.2007, при цьому вказані правочини в подальшому були скасовані судовими рішеннями, про що неодноразово зазначалося вище. В той же час як правомірність укладення договору купівлі-продажу майнових прав від 12.06.2018 та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором вже була предметом судового розгляду у справі №910/6517/19, за результатами якого судами всіх інстанцій підтверджено правомірність набуття ТОВ «Атрікс А» статусу іпотекодержателя.
Посилання на те, що ТОВ «Атрікс А» отримало грошові кошти від продажу предмета іпотеки за договорами купівлі-продажу від 26.07.2018 та таким чином задовольнило свої вимоги як кредитора, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення. Як правильно зазначено судом першої інстанції, зазначені договори купівлі-продажу були визнані недійсними рішенням Господарського суду Одеської області від 19.01.2022 у справі №916/2209/21, що відповідно до положень цивільного законодавства тягне за собою наслідки недійсності правочину та повернення сторін у первісний стан. 
При цьому оскільки договори реалізації майна визнані недійсними, правова підстава для припинення іпотеки за пунктом 3 частини першої статті 593 ЦК України та статтею 17 Закону України «Про іпотеку» (реалізація предмета іпотеки) відпала. З моменту набрання законної сили рішеннями суду про недійсність цих договорів, правовідносини сторін повернулися до стану, який існував до моменту їх укладення. Відповідно, іпотека поновила свою чинність, оскільки кредитне зобов`язання відповідача залишилося повністю невиконаним, що прямо підтверджено судами попередніх інстанцій.
Апеляційний господарський суд також визнав безпідставними твердження відповідача про відсутність предмета спору у зв`язку з нібито відсутністю об`єкта нерухомого майна м`ясомолочного комплексу за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20, оскільки за результатами розгляду справи №916/2027/23 було скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію новостворених об`єктів нерухомого майна та повернуто з володіння ТОВ «Глобал Ойл Логістик» на користь ПрАТ «Одеський м`ясокомбінат» саме об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс, який є предметом іпотеки за договором від 26.11.2007.
Враховуючи викладене, суди дійшли правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог про визнання за ТОВ "АТРІКС А" право іпотекодержателя на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс загальною площею 5 794,9 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156, оскільки право вимоги за іпотечним договором позивача є чинним, а в Державному реєстрі речових прав відомості про це - відсутні, а тому ефективним способом захисту, що повністю відповідає статтям 15, 16 ЦК України та ст. 4 ГПК України, в даному випадку є позов про визнання права іпотекодержателя. 
За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних рішень, а відтак підстави для їх скасування відсутні.
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини перша та друга статті 300 ГПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц вказала, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, які зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. У цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до положень ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст. 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржені судові рішення, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника касаційної скарги.
Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат" залишити без задоволення.
Постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 та рішення Господарського суду Одеської області від 01.12.2025 у справі № 916/2589/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя Могил С.К. 

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.