справа № 361/9531/25
провадження № 3/361/4354/25
12.05.2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 р. м. Бровари 

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Скрипка О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , її захисника Хуторненка І.М., законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , її представників – адвокатів Щиголя В.В., Щиголя М.В., Вінярської В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від Броварського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 858511 від 
04 серпня 2025 року, 02.07.2025 близько 19 години 59 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно двоюрідного онука свого співмешканця малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , штовхнула дитину долонею у спину, чим не заподіяла тілесні ушкодження, але заподіяла шкоду його психічному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 свою вину не визнала та суду пояснила, що 02.07.2025 близько 19 години 59 хвилин вона перебувала за місцем свого проживання у буд. АДРЕСА_1 . В цей до її будинку прибули працівники поліції, про що їй повідомила онука. Від працівників поліції їй стало відомо про те, що вони прибули на виклик за повідомленням ОСОБА_4 . В ході спілкування з працівниками поліції, між нею та ОСОБА_4 виникла словесна суперечка, однак будь-якого насильства відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 вона не вчиняла. Прохала суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Хуторненко І.М. подав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що складений 04.08.2025 року інспектором СЮП ВП Броварського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції Якимчук Марією Валеріївни протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 858511 відносно ОСОБА_1 не є безперечним доказом вчинення домашнього насильства, оскільки не містить суті вчиненого адміністративного правопорушення, та не містить посилання на порушення норм, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". В матеріалах справи відсутні належні докази, передбачені ст. 251 КУпАП на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.  Зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам подій, оскільки малолітній ОСОБА_2 не є двоюрідним онуком співмешканця ОСОБА_1 , між ними відсутні будь-які родинні стосунки, а проживання у межах одного домоволодіння за різними фактичними адресами місця проживання вказують на відсутність контакту у побуті. Матеріали справи містять припущення проведеного аналізу інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Броварського РУП ГУ НП в Київській області Марії Якимчук, яка дійшла помилкового висновку про наявність суб`єктів у розумінні закону про домашнє насильство між ОСОБА_4 , її сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки вони не проживають спільно у одному приміщенні, не ведуть спільне господарство, жодним чином не контактують у побуті, а проживають виключно як сусіди з окремим місцем проживання. Враховуючи те, що матеріали справи містять належних доказів на підтвердження обставин викладених у протоколі щодо ОСОБА_1 , які б свідчили та підтверджували факт, що дійсно мала місце подія адміністративного правопорушення, прохає провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення. 

За клопотанням адвоката Хуторненка І.М. в судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_5 , яка будучи попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань пояснила суду, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 по сусідству із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 02.07.2025 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 дійсно відбувся словесний конфлікт, однак будь-якого насильства ОСОБА_9 не вчиняла ні по відношенню до ОСОБА_10 , ні по відношенню до її сина ОСОБА_11 . Також пояснила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12 не являються родичами, а є чужими людьми. 

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що вона разом зі своєю сім`єю проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У цьому ж будинку проживає ОСОБА_9 . Зазначила, що її вітчим – ОСОБА_13 є рідним братом співмешканця ОСОБА_1 – ОСОБА_14 02.07.2025 р. між ними виник словесний конфлікт, у зв`язку з чим вона змушена була викликати працівників поліції. Коли прибули працівники поліції, поруч із будником перебували ОСОБА_1 та її мати, які також ображали її. В ході цього конфлікту ОСОБА_1 висловлювала на її адресу образи, а потім штовхнула її дитину в присутності поліції. Прохала суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства по відношенню до її неповнолітньої дитини – ОСОБА_15 .

Захисники ОСОБА_4 – адвокати Щиголь М.В., Щиголь В.В. та Винярська В.В. вважають, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_2 доведена та повністю підтверджена зібраними у справі доказами. Прохали суд визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні домашнього насильства, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, доводи захисників, вивчивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, виходячи з тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний був при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, а також вказати яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим. Крім того, згідно із суб`єктивною стороною правопорушення має бути доведено, що дії кривдника були умисні, а саме вчинені з метою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до положень Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом/сваркою необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту/сварки залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Тобто, факт вчинення конфлікту/сварки, навіть між особами, визначеними Законом, сам по собі не може свідчити про факт скоєння насильства.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 02.07.2025 близько 19 години 59 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно двоюрідного онука свого співмешканця малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , штовхнула дитину долонею у спину, чим заподіяла шкоду його психічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила вчинення будь-якого насильства по відношенню до ОСОБА_2 , 2013 р.н., а також зауважила, що не перебуває з останнім у родинних відносинах, не проживають однією сім`єю. 

Згідно статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що малолітній ОСОБА_2 підпадає під категорію осіб, на яких поширюється вищезазначена норма Закону. 

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам подій, оскільки малолітній ОСОБА_2 не є двоюрідним онуком співмешканця ОСОБА_1 , між ними відсутні будь-які родинні стосунки, адже ОСОБА_4 , її син ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не проживають спільно у одному приміщенні, не ведуть спільне господарство, жодним чином не контактують у побуті, а проживають виключно як сусіди з окремим місцем проживання.

Судом встановлено, що дійсно 02.07.2025 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дійсно відбувся словесний конфлікт на побутовому ґрунті, що кожна із них не заперечує. 

Разом з тим, слід зауважити, що не може вважатися я домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами, але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.

Під час судового розгляду справи судом був досліджений відеозапис, наданий ОСОБА_4 , та якому зафіксовано події, які мали місце 02.07.2025 р. близько 19 години 59 хвилин поблизу будинку №50 по вулиці Петропавлівська в м. Броварах Київської області.

Аналізуючи зазначений відеозапис судом достеменно не встановлено факту вчинення ОСОБА_1 будь-яка насильства по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_2 за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, натомість має місце побутовий конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приймаючи наведені обставини, вважаю, що матеріали справи не містять прямих, безспірних, безсумнівних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинялися протиправні дії в розумінні об`єктивної сторони частини другої статті 173-2 КУпАП.

Згідно частинами другою, третьою статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З`ясувавши в ході судового розгляду обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, вважаю, що у даній справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також докази поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_2 , за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 

Враховуючи те, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суддя 

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. В. Скрипка