Справа № 477/1553/25 
Провадження № 2/477/650/26   

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року      м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі – судді Полішко В.В., з секретарем – Хлибовою Г.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводської селищної ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснова Світлана Миколаївна, про встановлення факту смерті, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, 

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2025 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єкатеринбург Свердловської області російської федерації. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 5,91 га, що розташована на території Первомайської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області. 
В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єкатеринбурзі Свердловської області російської федерації помер її дідусь – ОСОБА_2 , про що 04 жовтня 2021 року було складено відповідний актовий запис про смерть № 170219660000116528002 відділом 96600001 РАЦС міста Єкатеринбург Управління реєстрації актів цивільного стану Свердловської області та видано Свідоцтво про смерть спадкодавця серії НОМЕР_1 . 
За життя заповіту не склав. 
Після смерті спадкодавця залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. 
Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2, № 574470 від 04 березня 2002 року.
Спадкоємцями першої черги є дружина померлого ОСОБА_3 та його донька та мати позивача – ОСОБА_4 , які проживали разом зі спадкодавцем у м. Єкатеринбург. Водночас, вказані особи відмовилися від прийняття спадщини про що надали відповідні заяви, завірені нотаріусом. 
Позивач, як спадкоємиця п`ятої черги звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, водночас їй було роз`яснено щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що спадкодавець ОСОБА_2 помер в м. Єкатеринбург Свердловської області російській федерації. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, усі міжнародні чи будь-які інші відносини України з країною-агресором припинено. Оскільки відсутні будь-які можливості щодо з`ясування необхідних фактів для відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу рекомендовано звернутися до суду. 
Нині захист її спадкових прав можливий лише шляхом встановлення факту смерті спадкодавця на території російської федерації, а також визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом в судовому порядку.

Позивач у в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. 
Відповідач – Заводська селищна рада Миколаївської області до суду свого представника не направила. Від заступника селищної ради до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують, позовні вимоги визнають у повному обсязі. 
Третя особа – приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області у судове засідання не з`явилася, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. 
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що судом постановлена відповідна ухвала 06 серпня 2025 року. 

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 04 жовтня 2021 року було складено відповідний актовий запис про смерть № 170219660000116528002 відділом 96600001 РАЦС міста Єкатеринбург Управління реєстрації актів цивільного стану Свердловської області та видано Свідоцтво про смерть спадкодавця серії НОМЕР_1 .
Переклад свідоцтва про смерть засвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенком О.Г. 14 листопада 2025 року, зареєстрований в реєстрі за № 1216, 1217. 
Судом встановлено, що з моменту повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України – 24 лютого 2022 року, органи України, які уповноважені проводити державну реєстрацію смерті громадян України на території російської федерації, не здійснюють державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , який помер в м. Єкатеринбург Свердловської області російської федерації, у зв`язку з чим компетентними органами України не проведено реєстрацію його смерті та запис про смерть в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом.
До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19, від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17.
Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України.
01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким з 29.12.2022 року зупинено дію Конвенції та Протоколу до неї у відносинах російською федерацією та Республікою Білорусь. З дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами російської федерації та республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї.
Тобто, оскільки, Україною розірвано дипломатичні відносини з країною-агресором росією, у заявника відсутня можливість отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України згідно з чинним законодавством.
Як на підставу звернення до суду позивач посилається на те, що встановлення факту смерті необхідно для оформлення спадщини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Враховуючи вищевикладене, встановивши, що підтвердження факту смерті необхідне заявнику для реалізації прав спадкоємця та оформлення спадщини, тобто має юридичне значення, суд вважає заявлені вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бармашівської сільської ради Миколаївського (раніше Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області. Земельна ділянка виділена на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Бармашівської сільської ради народних депутатів від 22 серпня 2001 року №2. 04 березня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 виданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р2, № 574470. 

Як зазначив позивач у позовній заяві спадкоємці першої черги, а саме дружина померлого ОСОБА_3 та його донька – ОСОБА_4 проживають у м. Єкатеринбург російської федерації та на момент його смерті проживали разом зі спадкодавцем. 
Як на доказ послалася на довідку № 80872688 від 08 лютого 2022 року, видану Муніципальною казенною установою «Центр муніципальних послуг», згідно з якою ОСОБА_2 з 24 березня 2020 року по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживав за адресою АДРЕСА_1 (Російська Федерація)
Позивач зазначила, що вказані спадкоємці першої черги на вказану земельну ділянку не претендують. В якості доказу долучила до матеріалів справи відмову 66 АА 7175451 від 24 лютого 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від прийняття спадщини після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що посвідчено нотаріусом нотаріального округу міста Єкатеринбург (російська федерація) Чулічковою Євгенією Володимирівною та зареєстровано в реєстрі за № 74/464-н/66-2022-2-82. 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 березня 2023 року у справі № 398/1796/20 (провадження № 61-432сво22) сформував правову позицію про те, що у випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України і до складу спадщини увійшли права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна в Україні. Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна в Україні заяву про прийняття спадщини, він не може вважатися таким, який прийняв спадщину. Прийняття спадщини за межами України не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для спадкування права на нерухоме майно, розташованого на території України.
Факт родинний відносин між позивачем та спадкодавцем, як між онукою та дідом підтверджується свідоцтвом про народження матері позивача – ОСОБА_4 , в якому в графі батько вказаний ОСОБА_2 , свідоцтвом про народження ОСОБА_5 від 18 липня 2007 року, серії НОМЕР_2 , в якому в графі мати вказана ОСОБА_4 , а також свідоцтвом про шлюб від 21 липня 2023 року серії НОМЕР_3 з якого вбачається, що позивачем після реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 змінено прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». 

При зверненні до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачу письмово було роз`яснено щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що спадкодавець ОСОБА_2 помер в м. Єкатеринбург Свердловської області російській федерації. У зв`язку зі збройною агресією рф, усі міжнародні чи будь-які інші відносини України з країною-агресором припинено. Оскільки відсутні будь-які можливості щодо з`ясування необхідних фактів для відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу рекомендовано звернутися до суду.
З огляду на інформацію надану суду приватним нотаріусом нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М. спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не відкривалася. Оскільки його смерть була зареєстрована на території іншої держави, позивачу відмовлено у відкритті спадкової справи. 
Отже спадкоємцями першої черги не було подана у визначений законом строк заява до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна. 
Відповідно до пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі – Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. 
Згідно з пунктом 4.18 цього зазначеного Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. 
Статтею 1265 ЦК України встановлено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Судом встановлено, що позивач не має іншої можливості захистити своє невизнане та оспорюване право, крім його захисту в судовому порядку.
Враховуючи, що спадкоємці першої черги не претендують на належну їм частку у спадковому майні після смерті спадкодавця, ті, що мають обов`язкову частку у спадковому майні відсутні, відповідач – Заводська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області не заперечує щодо задоволення позову та визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі, та право позивача на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку з обставинами, про які вказано вище, тому на підставі ст. ст. 1218, 1233, 1265 ЦК України, суд визнає заявлений позов, таким що підлягає задоволенню.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадяна російської федерації, уродженця с. Плоське Сонцевського району Курської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на території російської федерації в м. Єкатеринбург Свердловської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,91 га, що розташована на території Бармашівської сільської ради Миколаївського (в минулому Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії Р2, № 574470 від 04 березня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №88, виданого на ім`я ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня оголошення тексту рішення.
Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Вітовський районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_4 ; 
відповідач – Заводська селищна рада Миколаївської області, вул. Ювілейна, 9, смт. Первомайське Миколаївського району Миколаївської області, ЄДРПОУ 04375174; 
третя особа - приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснова Світлана Миколаївна, адреса: вул. Космонавтів, 79, м. Миколаїв, 54028.

Суддя В.В.Полішко