МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2026 р. | № 400/4423/26
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача | Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про | визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – Позивач) звернувся із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту – Відповідач) з вимогами про:
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 25.09.2025 року (день виключення зі списків особового складу частини) по день фактичного розрахунку 26.03.2026 року но виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні 25.09.2025 року з військової служби у запас (виключенні зі списків особового складу частини);
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 25.09.2025 року (день виключення зі списків особового складу частини) по день фактичного розрахунку 26.03.2026 року по виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні 25.09.2025 року з військової служби у запас (виключенні зі списків особового складу частини).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Відповідачем вчасно не була нарахована та виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно при звільненні відповідно до наказу від 25.09.2025 року №276. Вказану виплату було проведено Відповідачем 26.03.2026 року в сумі 113798,59. Позивач звертався до Відповідача із заявою про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, однак відповідь Відповідачем не була надана, виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не проведено.
Ухвалою суду від 01.05.2026 р. відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 260 КАС України (без виклику сторін).
15.05.2026 р. представником Відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що наявність можливості у Позивача стягувати з військової частини НОМЕР_1 надмірні грошові суми як відповідальність за несвоєчасний розрахунок при звільненні спотворює її дійсне правове призначення та перетворюється на тягар для відповідача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків Позивачем.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
Позивач в період з 2004 року по 25.09.2025 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 де і перебував на всіх видах забезпечення в тому числі на фінансовому.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.09.2025 року №276 Позивача з 25 вересня 2025 року виключено зі списків особового складу частини і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У вказаному наказі зазначено про виплату грошової компенсації за не отримане речове майно у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане майно».
26.03.2026 року, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.09.2025 року №276, Відповідачем здійснено нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 113 798,59 грн., що підтверджується довідкою (виписка по картці) АТ КБ «Приват Банк» від 26.03.2026 року № GFJСD6JRN7AN1D8N.
27.03.2026 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою (цінний лист з описом вкладення з штриховим кодовим ідентифікатором №5401711984170 від 27.03.2026 року), у якій просив нарахувати та виплатити компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичною розрахунку 26.03.2026 року по виплаті грошової компенсації за не отримане речове майно за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідач жодної відповіді Позивачу на вищенаведене звернення не надав.
Вважаючи бездіяльність Відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за не отримане речове майно протиправною, Позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
соціальні виплати;
стипендії;
заробітна плата (грошове забезпечення);
сума індексації грошових доходів громадян;
суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно з абзацом шостим пункту 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159), компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.
Отже, у випадку бездіяльності роботодавця щодо виплати військовослужбовцю грошової компенсації за не отримане речове майно при звільненні, такий працівник має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання роботодавця здійснити донарахування належних працівникові сум доходів.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 822/1731/16 і від 21.03.2023 у справі № 620/7687/21.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 15.10.2020 року у справі № 240/11882/19.
Крім того, відмова Відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.
Аналогічні правові висновки сформульовані у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20 і від 12.09.2024 у справі № 400/5837/23. 
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що 26.03.2026 року, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.09.2025 року №276, Відповідачем здійснено нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 113 798,59 грн. 
Відтак Відповідач зобов`язаний був 26.03.2026 року виплатити Позивачу також і компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідної суми компенсації за неотримане речове майно.
Однак, ним цього зроблено не було.
Така бездіяльність Відповідача щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за неотримане речове майно, є протиправною.
Таким чином, Відповідач повинен нарахувати і виплатити Позивачу компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 25.09.2025 року (день виключення зі списків особового складу частини) по день фактичного розрахунку 26.03.2026 року по виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні 25.09.2025 року з військової служби у запас (виключенні зі списків особового складу частини).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належить задовольнити.
Позивач звільнений від сплати судового збору, інших судових витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 25.09.2025 року (день виключення зі списків особового складу частини) по день фактичного розрахунку 26.03.2026 року но виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні 25.09.2025 року з військової служби у запас (виключенні зі списків особового складу частини).
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 25.09.2025 року (день виключення зі списків особового складу частини) по день фактичного розрахунку 26.03.2026 року по виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні 25.09.2025 року з військової служби у запас (виключенні зі списків особового складу частини).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 18.09.2026 р.

Суддя Н.В. Лісовська