Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/61/26
Провадження №: 2-о/332/47/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2026 р. м. Запоріжжя 
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючої судді Ретинської Ю.І.,
присяжних Ніц О.В.,
Потапової В.І.,
за участю секретаря Карліної А.М.,
заявниці ОСОБА_1 ,
представника заявника – адвоката Вдовцової А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), про оголошення фізичної особи померлою,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в інтересах якої виступає адвокат Вдовцова Аліна Дмитрівна, звернулась до суду із заявою про оголошення померлим чоловіка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Датою смерті ОСОБА_4 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті – м. Авдіївка, Донецької області, Україна.
В обґрунтування заяви зазначила, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України ОСОБА_4 був призваний на військову службу 01.03.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) від 01 березня 2022 року ОСОБА_4 був призначений на посаду номера обслуги 2 розвідувального відділення розвідувального взводу НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону у званні сержант, та з 01.03.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Надалі, сержант ОСОБА_5 був призначений наказом начальника  ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) від 31.10.2022 року №77-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 та з 01 листопада 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
11.12.2022 ОСОБА_4 приймав безпосередню участь у бойових діях (заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на ВОП «ЯРЕМЧЕ 2» біля м. Авдіївка Донецької області.
Внаслідок чого 11.12.2022 року в результаті бойових дій на взводно-опорному пункті «ЯРЕМЧЕ 2» поблизу міста Авдіївка Донецької області зник безвісті військовослужбовець 2 стрілецької роти сержант ОСОБА_5 .
Причиною неповернення сержанта ОСОБА_4 до пункту збору та неможливості встановлення з ним зв`язку після завершення виконання бойового завдання за призначенням — здійснення оборони та утримання позицій ВОП «ЯРЕМЧЕ 2», що розташовувався поблизу н.п. Авдіївка Донецької власті - стали інтенсивні мінометні, гранатометні та артилерійські обстріли, спрямовані противником по позиціях відділення « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». У зазначений період підрозділ перебував під постійним вогневим впливом та умовами активних наступальних дій збройних сил Російської Федерації, що суттєво ускладнило можливість організованого відходу, евакуації особового складу та проведення подальших пошукових заходів.
За результатами проведеного службового розслідування комісією військової частини НОМЕР_3 складено акт службового розслідування від 27.12.2022, в якому, зокрема, викладено відомості про обставини зникнення безвісти (загибелі) ОСОБА_4 .
Зокрема, зі змісту Акту службового розслідування від 27.12.2022, який затверджений ТВО командира військової частини НОМЕР_3 27.12.2022, вбачається, що відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року за № 1503/31371, наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 26.12.2022 року №289 «Про призначення службового розслідування» ТВО заступником командира військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_6 , було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що призвело до зникнення під час ведення бойових дій військовослужбовця 2 стрілецької роти ОСОБА_4 та встановлення ймовірних осіб чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Відомостей про знаходження в полоні військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 стрільця-помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_4 , не встановлено.
Оголошення ОСОБА_4 померлим в судовому порядку пов`язується з виникненням прав і законних інтересів, щодо отримання соціальних виплат, для визначення правового статусу члена сім`ї соціального забезпечення.
09.02.2026 на адресу суду надійшли пояснення представника заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до яких представник Ханевич О.К. просив врахувати вказані пояснення при вирішенні справи. Так, представник заінтересованої особи зазначив, що відповідно до директиви Міністерства оборони України та головнокомандувача збройних Сил України від 17.09.2024 № Д-321/90/дск військова частина НОМЕР_3 була анульована, а правонаступником військової частини НОМЕР_3 виступає військова частина НОМЕР_1 .
17.02.2026 на адресу суду надійшли пояснення заінтересованої особи Міністерства оборони, відповідно до яких представник заінтересованої особи Лукашов Р.С. просив врахувати надані пояснення при вирішенні справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Так, представник, крім іншого, зауважив, що 20.03.2025 набув чинності наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, з якого слідує, що Авдіївська міська територіальна громада є окупованою територією з 29.02.2024 по теперішній час. При цьому, Велика Палата Верховного Суду в своєму правовому висновку від 11.12.2024 у справі №577/11021/22 не зазначала позицій щодо окупованих територій. 
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2026 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в окремому провадженні. Також, ухвалою було призначено справу до слухання. 
Ухвалою суду від 02.06.2026 були витребувані докази.
У судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат Вдовцова А.Д. заяву підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, наведених у заяві. 
Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечували.
Представники заінтересованих осіб: Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства Оборони України у судове засідання не з`явилися, від є заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Суд, заслухавши заявницю та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.
Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України»(станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».
Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».
Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).
Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України за для врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
Словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.
Законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.
Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другоїстатті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).
У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Даний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22.
Заявниця просить оголосити свого чоловіка – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стрільця-помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 або у н.п. Авдіївка Донецької області під час виконання бойового наказу по захисту Батьківщини у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 09.09.1995 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюб, серії НОМЕР_4 (а.с. 22).
Крім ОСОБА_1 іншими близькими родичами та, відповідно, заінтересованими особами є спільні доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 47-51), що підтверджується відповідною інформацією Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (а.с. 136-146).
Батьки ОСОБА_4 – ОСОБА_8 та ОСОБА_9 померли, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть (а.с. 52-54). 
Інші близькі родичі, які б могли бути заінтересованими особами відсутні, що дає підстави стверджувати про відсутність спору про право.
Зі сповіщення сім`ї №144 від 02 січня 2023 року від ІНФОРМАЦІЯ_10 на ім`я дружини загиблого ОСОБА_1 слідує, що сержант ОСОБА_5 , стрілець-помічник гранатометника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 зник безвісти під час виконання бойового наказу по захисту Батьківщини у м. Авдіївка Донецької області 11.12.2022 (а.с. 39).
Зі змісту Акту службового розслідування від 27.12.2022, який затверджений ТВО командира військової частини НОМЕР_3 , вбачається, що зникнення сержанта ОСОБА_4 не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного и токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, солдат перебував в засобах індивідуального захисту.
Також встановлено, що 11.12.2022 року близько 08 години 00 хвилин противник почав активні наступальні дії на позицію ВОП «ЯРЕМЧЕ 2». Унаслідок чого з ВОП «ДАХ» прибула група підсилення, у складі якої був сержант ОСОБА_4 . Він разом з командиром групи та ще двома військовослужбовцями з групи підсилення направились до центру позиції «ЯРЕМЧЕ 2» з метою зупинити переважаючого в силі ворога та по можливості надати допомогу військовослужбовцям на лівому флангу (а.с. 27-29).
Зі змісту рапорту заступника командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 капітана ОСОБА_10 від 26.12.2022 вбачається, що 11.12.2022 року в результаті бойових дій на ВОП «ЯРЕМЧЕ 2» біля м. Авдіївка Донецької області (приблизно о 14 годині 00 хвилин) особовий склад 2 роти потрапив під масований артилерійський обстріл, в результаті чого 15 військовослужбовців роти зникли безвісти. Серед вказаних військовослужбовців перебував і сержант ОСОБА_4 , місцезнаходження якого після зазначених подій встановити не вдалося (а.с. 30).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) Міністерства оборони України №297 від 28.12.2022, службовим розслідуванням, щодо з`ясування причин та обставин зникнення ОСОБА_4 , встановлено факт зникнення його безвісти під час Бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Донецької області (а.с. 25-26).
У журналі бойових дій військової частини НОМЕР_3 відображена детальна хронологія подій того дня, а саме 11.12.2022 року та наведено опис обставин, за яких підрозділ виконував бойове завдання (а.с. 34-35).
Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022082030001132 від 18.12.2022 за заявою ОСОБА_1 зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст. 115 КК України у зв`язку зі зникненням безвісти її чоловіка ОСОБА_4 (а.с. 40).
Згідно Витягів з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20251125-3825 від 25.11.2025 року ОСОБА_4 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин (а.с. 41).
З відповіді секретаря Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 11.04.2024 № 222/ши/2601 слідує, що військовослужбовця ОСОБА_4 включено в реєстр Національного інформаційного центру розбудови миру «Український національний центр розбудови миру». Однак, перебування зазначеного військовослужбовця у полоні держави-агресора не підтверджено російською стороною та Міжнародним Комітетом Червоного Хреста (а.с. 42) Такі ж відомості підтверджуються Випискою з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора (а.с. 44).
З відповіді Командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2025 № 1843/25621 слідує, що сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . Відповідно до Директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.09.2024 військову частину НОМЕР_3 реструктуровано 31.10.2024 року, правонаступник – військова частина НОМЕР_1 (а.с. 55).
Наказ № 309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України втратив чинність.
Наказом № 376 від 28.02.2025 року Міністерства розвитку громад та територій України затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Так, відповідно до вказаного Наказу м. Авдіївка Покровського району Донецької області була територією активних бойових дій з 24.02.2022 року до 28.02.2024 року, а з 29.02.2024 по теперішній час є тимчасово окупованою територією.
Отже, саме з 29 лютого 2024 року має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України як дата закінчення активних бойових дій на території м. Авдіївка Покровського району Донецької області.
ОСОБА_4 зник безвісти 11.12.2022 року виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій у м. Авдіївка Покровського району Донецької області.
Отже в зв`язку з тим, що з моменту зникнення безвісти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , пройшло більше шести місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, та в м. Авдіївка Покровського району Донецької області завершились активні бойові дії 28.02.2024 року, а ОСОБА_4 зник безвісти 11.12.2022 року в районі виконання бойового завдання поблизу м. Авдіївка Покровського району Донецької області, виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій, суд вважає за необхідне оголосити ОСОБА_4 померлим.
Той факт, що відповідно до Наказу № 376 від 28.02.2025 року територія м. Авдіївка Покровського району Донецької області з 29.02.2024 по теперішній час є тимчасово окупованою територією не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки з 29.02.2024 на вказаній території відсутні бойові дії. 
Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України).
Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені нормами ст. 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна.
Зі змісту поданої до суду заяви про оголошення особи померлою вбачається, що підставою для звернення заявниці з вказаною заявою є її прагнення увіковічнити пам`ять про чоловіка та намір реалізувати своє право на отримання грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168«Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», оформлення спадщини, тощо.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання; відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.
Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Згідно ч. 1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.
Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.
Суд звертає увагу, що частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місце перебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
Керуючись ст. ст.5,12,13,79,81,258,259,263-265,268,272,273,354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_11 - задовольнити.
Оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. 
Датою смерті ОСОБА_4 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті – м. Авдіївка, Донецької області, Україна.
Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати копію рішення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду або через Заводський районний суд міста Запоріжжя.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.І. Ретинська

Присяжні О.В. Ніц

К.І. Потапова