Справа № 536/1932/25
Провадження № 2/536/149/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Реки А.С.,
за участі секретаря судового засідання Черненко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київавтотрейд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

Встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Київавтотрейд», від імені якого діє його представник - адвокат Калашнюк С.А., пред`явило дійсний позов. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.05.2024 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупцеві транспортний засіб марки NISSAN LEAF, 2023 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_1 . Продавець виконав всі взяті на себе зобов`язання і передав транспортний засіб покупцю, а покупець, ввівши в оману продавця, що гроші банком уже перераховані, не виконав взяті на себе зобов`язання і не перерахував продавцю ціну транспортного засобу в сумі 669254 грн., яку позивач ТОВ «Київавтотрейд», з урахуванням уточненої позовної заяви, вважає за необхідне стягнути з відповідача. Також представник позивача просить стягнути з відповідача 3% річних заборгованості у розмірі 23983 грн., інфляційні нарахування у розмірі 112862,99 грн., судовий збір у розмірі 12 091,50 грн. та «гонорар успіху» за досягнення позитивного результату у розмірі 40305 грн.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 
В провадження суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Дашка М.В., у якому останній просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «Київавтотрейд» з огляду на наступне. 21.05.2024 відповідач перед підписанням сторонами договору розрахувався готівкою з представниками ТОВ «Київавтотрейд» - Литвином І.В. та Деркачем О.П. у визначеному розмірі 669254,00грн., після чого сторонами був підписаний договір купівлі-продажу транспортного засобу 8050/24/1/000015 та йому передано у власність вживаний транспортний засіб - автомобіль Nissan Leaf 2021 року випуску. Умовами даного договору чітко зазначено та передбачено, що відповідач ніяким чином не міг би отримати у власність транспортний засіб, не розрахувавшись за нього з продавцем до моменту підписання сторонами договору. Окрім того, договір виключає наявність будь-яких майнових претензій сторін один до одного після підписання договору. 04.07.2024 транспортний засіб було зареєстровано за відповідачем в установленому законом порядку та на підставі документів, які надані 03.07.2024 суб`єктом господарювання, тобто позивачем ТОВ «Київавтотрейд». Також ТОВ «Київавтотрейд» з 21.05.2024 не було звернень до органів поліції щодо незаконного вибуття з його володіння вищезазначеного транспортного засобу. Окрім того, представник відповідача заперечує проти стягнення з відповідача «гонорару успіху», оскільки сума гонорару є завищеною, не відповідає критерію розумності, та неспівмірна з рівнем змісту складеної позовної заяви, часом та обсягом витраченим адвокатом на виконання відповідної роботи. Також представник відповідача просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
18 грудня 2025 року представник позивача надіслав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що не погоджується із твердження сторони відповідача про оплату вартості автомобіля ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 не має ніякого відношення до ТОВ «Київавтотрейд», а ОСОБА_3 категорично заперечує отримання будь-яких коштів від ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 при оформленні договору був наданий рахунок на оплату № 374 від 21 травня 2024 року з визначеним терміном 3 банківських дні, чого відповідачем зроблено не було.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Калашнюк С.А. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Зокрема, вказав, що працівник ТОВ «Київавтотрейд» ОСОБА_3 при укладенні договору вручив відповідачу платіжне доручення, однак не проконтролював повну сплату за договором через недбалість. Автомобіль було передано відповідачу за актом прийому-передачі до отримання відомостей про повну оплату. 
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та пояснив, що його брат знайшов оголошення про продаж автомобіля в м. Києві. Він приїхав до м. Києва, де домовився з ОСОБА_2 про огляд автомобіля, а після огляду домовилися про продаж. Відповідач надав свої паспортні дані, після чого ОСОБА_2 поїхав оформлювати документи, з відповідачем залишився ОСОБА_3 . Після повернення ОСОБА_2 21.05.2024 було укладено договір, який з боку представника продавця ТОВ «Київавтотрейд» підписав ОСОБА_3 . З приводу оплати зазначив, що віддав ОСОБА_3 готівкові кошти за автомобіль в присутності свого брата та ОСОБА_2 . Ніяких підтверджуючих документів про отримання грошей не оформлювалося, оскільки в договорі вказано, що він є власником автомобіля після розрахунку. Потім йому передали автомобіль та усі документи на транспортний засіб. Він повернувся додому на даному автомобілі, та після початку процедури реєстрації автомобіля виявив відсутність деяких документів та зателефонував ОСОБА_2 для отримання примірника договору купівлі-продажу, оскільки свій примірник не зміг знайти. Через деякий час ОСОБА_4 надіслав поштою примірник договору та відповідач зареєстрував автомобіль. Претензію отримував, однак не вважав за необхідне надавати відповідь та звернувся за правовою допомогою до адвоката.
Представник відповідача – адвокат Дашко М.В. у судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві та просив відмовити у задоволенні позову.
В подальшому відповідач та його представник в судові засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 06 травня 2024 року ОСОБА_2 було складено декларацію щодо легкового автомобіля Nissan Leaf, 2021 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1 . Вантажовідправником зазначено Atlant Motors Group SP.Z0.0, вантажоодержувачем – ТОВ «Київавтотрейд», декларантом/представником – ФОП « ОСОБА_2 » (а.с.6).
03 січня 2022 року ТОВ «Київавтотрейд» уповноважило ОСОБА_3 бути представником з усіма необхідними повноваженнями, зокрема у будь-яких органах, що здійснюють реєстрації транспортних засобів та їх обліку, доставки, розмитнення у відповідних органах, та оформлення усіх необхідних документів для придбання та продажу від імені довірителя будь-яких транспортних засобів. Довіреність дійсна до 31.12.2025 (а.с.9).
21 травня 2024 року між ТОВ «Київавтотрейд» в особі Деркача Олександра Петровича та ОСОБА_1 булл укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8050/24/1/000015 (а.с.10-11), відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п.189 ст.189 Податкового Кодексу України): NISSAN LEAF, 2021 року випуску, сірого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 .
Відповідно до п.3.1 Договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 669254,00 грн.
Відповідно до п.2.1-2.2 Договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору.
Відповідно до п.9.1 Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання.
Відповідно до Акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8050/24/1/000015 від 21.05.2024 року (а.с.40), складеного ОСОБА_5 транспортний засіб NISSAN LEAF, 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 має справний технічний стан, відсоток зносу – 20%.
Відповідно до акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером (а.с.13), передав - ТОВ «Київавтотрейд», отримав - відповідальна особа, транспортні засоби або їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, що призначаються для реалізації - NISSAN LEAF, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 . 
У відповідності до сформованого рахунку на оплату № 374 від 21.05.2024 (а.с.14), постачальник: ТОВ «Київавтотрейд» , покупець: ОСОБА_1 , на підставі договору №8050/24/1/000015 від 21.05.2024 року, товари - транспортний засіб NISSAN LEAF SJNFAAZE1U0141718, ціна 669254,00 грн. 
20 червня 2025 року ТОВ «Київавтотрейд» направило на адресу відповідача претензію стосовно заборгованості оплати за автомобіль (а.с.15-18).
Відповідно до розрахунку заборгованості позивача, ОСОБА_1 має за договором купівлі-продажу наступну заборгованість: 669254,00 грн. – борг, 23983,13 грн. – 3% річних за 436 днів, 112862,99 грн. – індекс інфляції по 31.07.2025 року (а.с.19-20).
Також сторона відповідача надала підписаний 21.05.2024 продавцем ТОВ «Київавтотрейд» в особі Деркача О.П. та покупцем ОСОБА_1 акт огляду реалізованого транспортного засобу №8050/24/1/000015 (а.с.41) щодо транспортного засобу NISSAN LEAF № кузова - НОМЕР_1 . Зазначена дата набуття покупцем права власності на ТЗ – 21 травня 2024 року.
Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 27.08.2025 року (а.с.43 з/б), за ОСОБА_1 04.07.2024 зареєстровано NISSAN LEAF, 2021 року випуску, VIN НОМЕР_1 . Підстава для реєстрації - ВМД №24ual00110125622U8 від 06.05.2024 та ДКП укладений у суб`єкта господарювання №8050/24/1/000015 від 21.05.2024.
На підтвердження своїх тверджень про отримання документів, на підставі яких була здійснена реєстрація транспортного засобу, представник відповідача надає копію поштового конверту (а.с.44), відправником зазначений ОСОБА_2 , отримувачем – ОСОБА_1 , дата оформлення – 03.07.
У свою чергу позивач долучив пояснення ОСОБА_3 , надані директору ТОВ «Київавтотрейд» від 02.06.2025 (а.с.65), відповідно до яких останній вказує, що 21.05.2024 ним здійснювалося оформлення договору купівлі-продажу № 8050/24/1/000015 транспортного засобу Nissan Leaf, 2021 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 із ОСОБА_1 . Під час підписання зазначеного договору та додатків до нього йому було передано договір купівлі-продажу транспортного засобу з усіма додатками, а також рахунок на оплату №374 від 21.05.2024 року. Останній заявив, що поїде до банку та оплатить транспортний засіб. Будь-яких коштів від ОСОБА_1 ні в цей день, ні до нього, ні після він не отримував. Згодом з`ясувалося, що зазначений транспортний засіб оплачений не був.
Також представник позивача надав довідку (а.с.65 з/б), підписану директором ТОВ «Київавтотрейд» 16.10.2025, про те, що ОСОБА_2 в період з 21.05.2024 року по теперішній час не перебував в договірних та трудових відносинах з ТОВ «Київавтотрейд».
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Тлумачення змісту як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Статтею 328 ЦК України закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частини першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно із ч.1,5 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
З статті 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (стаття 632 Цивільного кодексу України).
Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, 21 травня 2024 року між ТОВ «Київавтотрейд» в особі Деркача О.П. та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8050/24/1/000015.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Згідно із ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Із ч.1 ст.693 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
Так під час судового розгляду встановлено, що уповноважений представник позивача передав відповідачу за укладеним договором купівлі-продажу транспортного засобу від 21 травня 2024 року № 8050/24/1/000015 транспортний засіб марки NISSAN LEAF, 2023 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_1 .
Факт передачі автомобіля ОСОБА_1 уповноваженим представником ТОВ «Київавтотрейд» Деркачем О.П. сторонами не оспорюється, а тому у силу вимог статті 82 ЦПК України не потребує доказування.
Пунктом 2.1 Договору встановлено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. 
Згідно п. 2.2 Договору, покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19) вказано, що договір купівлі-продажу є консенсуальним договором. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Вислів у цій нормі «передає або зобов`язується передати», «приймає або зобов`язується прийняти» не означає, що договір купівлі-продажу може бути реальним або консенсуальним за вибором сторін, залежно від того, чи визначили сторони в договорі, що продавець передає майно, чи що він зобов`язується його передати. Натомість це означає, що договором може бути передбачено виконання зобов`язання, що виникає з договору купівлі-продажу, одночасно з укладенням договору або в майбутньому. При цьому ані реальним, ані консенсуальним договором не передбачається виконання зобов`язання, що виникає з договору, в минулому. Водночас відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Таким чином, положення договору про те, що сторона договору отримала належні їй платежі до підписання договору, свідчить про те, що сторони домовилися вважати сплату коштів, здійснену раніше за відсутності правових підстав, виконанням укладеного договору стороною, яка за цим договором мала сплатити гроші.
У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
За умовами вищевказаного договору купівлі-продажу передача транспортного засобу відбулася після повної оплати вартості автомобіля. Договір купівлі-продажу не містить застережень щодо сплати коштів за транспортний засіб після його передачі покупцю, більше того з моменту підписання договору сторони не мають майнових претензій одна до одної, що передбачено п. 2.2 Договору. 
Укладення договору сторонами не оспорюється, як і факт передачі уповноваженим представником ТОВ «Київавтотрейд» відповідачу транспортного засобу. Окрім того, під час розгляду справи було встановлено, що відповідачу також було передано документи на даний автомобіль, копії деяких з них було надано до суду стороною відповідача, та на підставі зазначених документів була проведена державна реєстрація транспортного засобу за відповідачем.
З наведеного слідує, що передача покупцю ОСОБА_1 транспортного засобу, а відтак і документів на цей транспортний засіб, свідчить про реальне виконання умов договору. Матеріали справи не містять доказів, що договір купівлі-продажу транспортного засобу у визначеному законом порядку визнано недійсним. 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зважаючи на те, що уповноваженим представником позивача на виконання умов договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8050/24/1/000015 від 21.05.2024 передано автомобіль марки NISSAN LEAF, 2023 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_1 , що визнається сторонами, розрахунок за договором між сторонами фактично відбувся, оскільки з умов договору купівлі-продажу випливає факт розрахунку за майно до моменту укладення такого правочину, що сторони підтвердили своїми підписами у договорі, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 15.04.2026 у справі № 757/12305/24-ц, ухваленій у подібних правовідносинах.
За таких обставин суд виходить із того, що факт передачі транспортного засобу продавцем покупцю та подальша реєстрація транспортного засобу за ОСОБА_1 свідчать про повне виконання сторонами умов договору купівлі-продажу транспортного засобу та узгоджуються з умовою договору про попередню повну оплату майна.
Щодо доводів представника позивача, що саме відповідач має надати докази проведення оплати за договором купівлі-продажу, суд зазначає, що з урахуванням заявлених позовних вимог про стягнення коштів у зв`язку з відсутністю фактичної оплати вартості товару за договором купівлі-продажу, то відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України та усталеної судової практики, саме на сторону позивача покладається тягар доказування зазначених обставин, зокрема факту неотримання коштів та існування у відповідача непогашеного грошового зобов`язання. 
Також, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що відповідач повинен був сплатити вартість транспортного засобу на рахунок Товариства шляхом здійснення безготівкового платежу, оскільки наданий в обґрунтування таких тверджень рахунок на оплату № 374 від 21.05.2024 року не доводить факт відсутності повної оплати за договором, а також неможливо беззаперечно встановити факт існування такого рахунку на час укладення договору та надання такого відповідачу для оплати. Окрім того, такі твердження не узгоджують зі змістом самого договору, пункт 3 якого встановлює умови оплати та розрахунків, та згідно п. 3.1. вищевказаного договору передбачено, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 669254 грн., інші умови та порядок проведення такої оплати (готівкою або безготівковим розрахунком) відсутні.
У пункті 7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19) викладено висновок, що порушення встановленої законодавством граничної суми розрахунків може мати наслідком передбачені законодавством заходи відповідальності, але не впливає на чинність розрахунків і не заперечує самого факту проведення розрахунків. Отже, ані встановлення факту нездійснення розрахунків у безготівковій формі, ані наявність законодавчої заборони на здійснення розрахунків готівкою понад певну граничну суму, не може вважатись підтвердженням того, що фактичні розрахунки сторонами в готівковій формі не здійснювались.
Щодо письмових пояснень ОСОБА_3 , які написані на ім`я директора ТОВ «Київавтотрейд», суд враховує, що такі пояснення не є показами свідків, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.76 ЦПК України лише показання свідків в судовому засіданні, які попереджаються про кримінальну відповідальність по ст.ст. 384, 385 КК України, можуть враховуватись як докази, а, отже, вказані письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги суду в якості належних та допустимих доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог. У межах розгляду цієї справи представник позивача не заявляв клопотання про допит вказаної вище особи як свідка в судовому засіданні.
Крім того, суд звертає увагу на те, що договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8050/24/1/000015 був укладений 21.05.2024 та лише 20 червня 2025 року ТОВ «Київавтотрейд» направило на адресу відповідача претензію стосовно заборгованості оплати за автомобіль, а з позовом до суду ТОВ «Київавтотрейд» звернулося у серпні 2025 року, тобто тривалий час після укладення договору позивач не вживав заходів щодо стягнення вартості автомобіля, не звертався до відповідача з письмовими вимогами про оплату або іншим чином не фіксував факт наявності боргу за договором купівлі-продажу.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт існування у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором купівлі-продажу транспортного засобу в розмірі 669254 грн.
Оскільки вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних є похідними від вимоги про стягнення основної суми боргу, а факт наявності основної заборгованості судом не встановлено, підстави для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України відсутні.
Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київавтотрейд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1, та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, то у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.
Також представник відповідача – адвокат Дашко М.В. просив стягнути з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. у зв`язку з чим суд зазначає наступне.
Частиною першою ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з частинами першою, третьою ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Положення частини другою ст. 137 ЦПК України передбачають, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень ч.ч.1, 2 вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
В силу частин третьої, четвертої ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною п`ятою ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі № 160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На підтвердження заявлених вимог, представником відповідача - адвокатом Дашком М.В. надано копію договору про надання професійної правничої допомоги № 672, укладеного 10 вересня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Дашком Максимом Володимировичем що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 672 від 26.06.2009 року (а.с.46-47).
Згідно п. 3.1 вищевказаного договору, замовник здійснює оплату послуг виконавцю із розрахунку 2000 (дві тисячі) грн. за годину роботи виконавця. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі Розрахунку суми гонорару, що є невід`ємною частиною цього Договору. 
Адвокатом був складений розрахунок суми гонорару від 12.09.2025 за договором про надання професійної правничої допомоги №672 від 10.09.2025, відповідно до якого за надання правової допомоги у виді попереднього опрацювання матеріалів наданих замовником, підготовки правової позиції по справі в суді першої інстанції, підготовки відзиву на позовну заяву у справі №536/1932/25, представництва інтересів замовника в суді витрачено часту 10 годин, та розрахунок вартості гонорару адвоката з врахуванням вартості 1 години роботи адвоката - 2000,00 грн. згідно Договору становить 20000 грн. (2000 грн.*10).
Також сторонами було підписаний акт від 12.09.2025 про надані послуги до договору про надання професійної правничої допомоги №672 від 10.09.2025 (а.с.48), відповідно до якого вартість виконаних робіт складає 20000 грн.
Окрім того, на підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Дашком М.В. надано квитанцію №12/09 від 12.09.2026 про прийняття від ОСОБА_1 за надання правової допомоги гонорару у розмірі 20000 грн.
Враховуючи умови угоди про надання правової допомоги, кількість складених і підписаних адвокатом процесуальних документів в інтересах відповідача, представництво інтересів відповідача в судових засіданнях, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 20 000 грн. є реальними та обґрунтованими. 
Враховуючи умови угоди про надання правової допомоги, кількість складених і підписаних адвокатом процесуальних документів в інтересах відповідача, представництво інтересів відповідача в судових засіданнях, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 20 000 грн. є реальними та обґрунтованими. 
Таким чином, оцінивши надані представником відповідача докази, суд дійшов висновку, що витрати відповідача на правничу допомогу є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, тривалістю розгляду справи в суді, значенням справи для сторони, відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру. Сторона позивача клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами не надала, та не довела неспівмірності таких витрат.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимоги представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,- 

Ухвалив:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київавтотрейд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київавтотрейд», код ЄДРПОУ 43656377, місцезнаходження: м. Київ, вул. Павла Усенка, б.8, оф.9, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , понесені в ході розгляду справи витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне найменування учасників процесу:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Київавтотрейд», код ЄДРПОУ 43656377, місцезнаходження: м. Київ, вул. Павла Усенка, б.8, оф.9.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя	А. С. Река