Справа № 732/929/26 
Провадження № 2/732/570/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2026 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді – Бойко А. О., за участю секретаря судового засідання – Пінчук С. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Городня цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (юридична адреса: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074, код ЄДРПОУ 14360080) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, 

УСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Акцент-Банк» через свого представника Шкапенка Олександра Віталійовича звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101199405 від 29.10.2021 у розмірі 19992,98 грн, станом на 11.06.2026, з яких: 10000,00 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 9992,98 грн – загальний залишок заборгованості за процентами. Також представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь АТ «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Позов мотивований тим, що 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 уклала з АТ «АКЦЕНТ-БАНК» кредитний договір № АВН0СТ155101199405, щодо надання кредиту у розмірі 10000,00 грн строком на 27 місяців (до 28.01.2024), зі сплатою процентів у розмірі 75,00% щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн (кредитний договір складається із заяви клієнта та Графіку погашення кредиту). Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з умовами кредитного договору. Відповідачка взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 19992,98 грн, яка відповідачкою у добровільному порядку не погашена, у зв`язку з чим представник позивача звертається до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 30 червня 2026 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надано письмове клопотання про проведення судового засідання за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 9).
Згідно із ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за адресою місця її реєстрації відповідно до відповіді Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 30 від 24.06.2026: АДРЕСА_2 (а. с. 56). Згідно із відмітками поштового відділення поштові відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання отримано адресатом (а. с. 61).
Від відповідачки відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи той факт, що відповідачка ОСОБА_1 в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не подала відзиву на позов, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлена відповідна ухвала від 03.09.2026.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив наступне.
Судом установлено, що 13 квітня 2020 року ОСОБА_1 , шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підтвердила, що дана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК» і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, що розміщені в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 31).
29 жовтня 2021 року між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101199405 від 29.10.2021.
Підписавши Заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101199405 від 29.10.2021 та паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», ОСОБА_1 погодила з банком наступні умови: сума кредиту – 10000,00 гривень, строк кредиту 24 місяці (з 29.10.2021 по 29.10.2023), фіксована процентна ставка 75 % на рік, розмір щомісячного платежу 820,16 грн, загальна суму до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій – 19683,76 грн, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 4323357028039911 (а. с. 13).
Підписанням Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101199405 від 29.10.2021 ОСОБА_1 підтвердила та погодилася, що до укладення угоди вона ознайомилася з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», які розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та з інформацією, яка розміщується на вебсайті та доступна за посиланням www.abank.com.ua, в повному об`ємі відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також, що ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг,паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір.
Відповідно до меморіального ордеру № TR.19705086.34774.1493 від 29.10.2021 АТ «АКЦЕНТ-БАНК» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10000,00 грн, призначення платежу: видача кредиту згідно договору № АВН0СТ155101199405 від 29.10.2021 (а. с. 20).
З наданої позивачем виписки по кредиту (а. с. 21-22) та виписки по карті відповідачки ОСОБА_1 (рахунок НОМЕР_2 ) за період з 29.10.2021 по 11.06.2026 (а. с. 23-27), убачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, проводила банківські операції із використанням власної картки (зняття готівки, оплата товарів та послуг) здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості.
Суд зауважує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц від 25.05.2021 належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Окреслені норми дають підстави для висновку, що саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними й допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Отже, суд вважає надану позивачем виписку по картці відповідачки належним та допустимим доказом руху коштів по картці відповідачки та доказом отримання останньою кредитних коштів в межах договору і користування цими коштами.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № АВН0СТ155101199405 від 29.10.2021 станом на 11.06.2026 заборгованість відповідачки становить 19992,98 грн, яка складається з наступного: 10000,00 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 9992,98 грн – загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 грн – загальний залишок заборгованості за комісією; 0,00 грн – загальний залишок заборгованості за пенею (а. с. 16-18).
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі – ЦК України).
Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для

відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно із статтями 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.
У статтях 1054, 1055 ЦК України визначено, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України закріплено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549-552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.
В матеріалах справи, наявний розширений розрахунок заборгованості відповідачки перед позивачем, а доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачкою не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дана позиція суду відповідає позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Доказів розірвання або визнання недійсним кредитного договору № АВН0СТ155101199405 від 29.10.2021, на підставі якого виникло зобов`язання у відповідачки перед позивачем щодо сплати кредиту, в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України зазначений договір є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорюється жодною із сторін в ході розгляду справи.
Оскільки позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачкою, розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачкою кредитними коштами та враховуючи, що відповідачкою відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не надано жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту та відсотках у заявленому позивачем розмірі.
Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем.
Частиною 1 ст. 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 11, 13, 16, 525, 530, 536, 549, 611, 625, 629, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та статтями 2, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101199405 від 29.10.2021 у розмірі 19992,98 грн, яка складається з: 10000,00 грн – загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 9992,98 грн – загального залишку заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» суму сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Направити ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, копію заочного рішення протягом двох днів з дня його проголошення і роз`яснити, що вона має право протягом тридцяти днів з дня його проголошення, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення складене і підписане 03.09.2026.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (юридична адреса: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074, код ЄДРПОУ 14360080).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_1 ).

Суддя А. О. Бойко