Справа №: 671/2466/23

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2026 року  м. Волочиськ
Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючої – судді Подіновської Г.В.,
за участю: секретаря судового засідання Краснай Л.П.,
представників сторін: Кучери В.Л., Шимка А.О., Сапінського О.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди.

встановив:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кучеру В.Л. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 03.03.2022 з вини відповідачки ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю Mercedes-Benz Vito 110, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є дружина позивача ОСОБА_3 , за кермом якого був позивач, були спричинені механічні пошкодження. 
Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.03.2022 у справі №671/354/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Позивач намагався врегулювати питання відшкодування шкоди в позасудовому порядку, однак відповідачка ОСОБА_2 від відшкодування завданих збитків відмовилась. ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в якій застрахована відповідальність винуватиці ДТП, жодним чином не відреагувала на заяву позивача про відшкодування збитків, завданих ДТП.
Представник позивача зазначає, що крім матеріальної шкоди, позивачу було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок завданих ДТП збитків позивач пережив стрес, негативні переживання, страх повторення такого випадку, а також вимушений був докладати додаткових зусиль для організації життя та професійної діяльності, оскільки пошкоджений автомобіль використовувався в робочих цілях, для забезпечення магазинів продуктами харчування.
Просив стягнути з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку 62790,10 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 30000 грн. моральної шкоди.
05.01.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Шимко А.О. вказав, що винним у ДТП, яке сталося 03.03.2022, є водій автомобіля «Mercedes-Benz vito 110», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , оскільки ним не було дотримано вимог п. 10.1 ПДР України, що призвело до зіткнення автомобіля позивача з автомобілем відповідачки. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідачки на момент ДТП була застрахована полісом ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ліміт відповідальності за яким становить 160000, 00 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_2 не зобов`язана відповідати за вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, яку вважає не підтвердженою належними та допустимими доказами. Крім того, вказав, що оцінений позивачем розмір моральної шкоди є значно перебільшеним та не підтвердженим взагалі жодними доказами. У задоволенні позову просив відмовити.
09.01.2024 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якій представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Шимко А.О. просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивачки матеріальні збитки у розмірі 187859,08 грн., заподіяні внаслідок пошкодження належного позивачці автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , посилаючись на те, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , який порушив вимоги ПДР України. Також просить призначити по матеріалах справи комплексну судову автотехнічну автотоварознавчу експертизу.
Ухвалою суду від 15.01.2024 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
05.03.2024 представник позивача за первісним позовом адвокат Кучера В.Л. направив до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вказав, що постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.03.2022 року по справі № 671/354/22 винною в ДТП було визнано не ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_2 . Дана постанова не оспорювалася та 08.04.2022 року набрала законної сили. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 08.04.2024 у справі призначено комплексну судову автотехнічну та автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
03.10.2024 до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 19.09.2024 № КСЕ-19-24/38272.
Ухвалою суду від 04.11.2024 у справі повторно призначено комплексну судову автотехнічну та автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
01.05.2025 до суду надійшов висновок експерта від 15.04.2025 №КСЕ-19-25/7588 за результатами судової інженерно–транспортної експертизи, в якому надано відповідь на запитання, які не потребують комплексного вирішення.
Ухвалою суду 06.05.2025 матеріали справи направлені до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для виконання ухвали від 04.11.2024 про призначення комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи в частині проведення транспортно-товарознавчого дослідження.
03.10.2025 до суду з Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України повернулась дана цивільна справа з висновком експерта від 10.09.2025 № КСЕ-19-25/7588 за результатом транспортно-товарознавчої експертизи.
20.11.2025 адвокат Шимко А.О. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 187859,08 грн. та величину втрати товарної вартості належного позивачці автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 34425, 25 грн.
Ухвалою суду від 22.12.2025 за клопотанням представника позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 – адвоката Шимка А.О. до участі у справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом залучено Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».
12.02.2026 до суду надійшов відзив від ПАТ «НАСК Оранта», в якому представник співвідповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК Оранта», посилаючись на те, що на даний час цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 не настала, про що свідчить відсутність постанови чи вироку про притягнення його до відповідальності, який набрав законної сили, тому в ПАТ «НАСК «Оранта» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування з урахуванням умов полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ПАТ «НАСК «Оранта» також вважає, що позивачка не виконала свій обов`язок щодо отримання страхового відшкодування шляхом подачі відповідної заяви в річний термін після ДТП, а тому даний позов є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.
18.02.2026 представник позивачки за зустрічним позовом подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 , ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 187859,08 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 величину втрати товарної вартості у розмірі 34 425,25 грн.; стягнути пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 , ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи у розмірі 8557,44 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23000,00 грн. та судовий збір.
24.02.2026 до суду надійшов відзив від ПАТ «НАСК Оранта», в якому представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог до ПАТ «НАСК Оранта» за безпідставністю та недоведеністю.
07.04.2026 до суду надійшла заява адвоката Шимка А.О., в якій представник позивачки за зустрічним позовом просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 46000,00 грн., посилаючись на те, що фактичний розмір витрат на професійну правничу допомогу збільшився у зв`язку з наданням додаткових правничих послуг у процесі розгляду справи.
Ухвалою суду від 10.03.2026 підготовче провадження у даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 28.04.2026 представник позивача за первісним позовом – відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Кучера В.Л. вимоги первісного позову підтримав та просив задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву. 
У судове засідання, призначене на 30.07.2026, адвокат Кучера В.Л. не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з залученням до проведення невідкладних слідчих дій у кримінальному провадженні. 
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності адвоката Кучери В.Л., неявка якого не перешкоджає розгляду справи по суті.
Представник відповідачки за первісним позовом - позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокат Шимко А.О. уточнені вимоги зустрічного позову підтримав та просив задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечував.
У судовому засіданні представник відповідача за зустрічним позовом ПАТ «НАСК Оранта» Сапінський О.П. проти задоволення вимог зустрічного позову до ПАТ «НАСК Оранта» заперечував з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.
Представник відповідача за первісним позовом ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Неявка представника ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що 03.03.2022 року о 15 год. 20 хв. в смт. Війтівці на автомобільній дорозі М30 217 км. 30 м. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz vito 110», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником Якого є ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_1 та належного ОСОБА_2 автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_2 , під її керуванням. В результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.03.2022 у справі №671/354/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2.3.б, п. 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (далі – ПДР).
Згідно з висновком експерта від 15.04.2025 №КСЕ-19-25/7588 за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, зіткнення автомобілів «Toyota Land Cruiser 200» (номерний знак НОМЕР_2 ) та «Mercedes-Benz vito» (номерний знак НОМЕР_1 ) відбулося на правому узбіччі, що прилягає до смуги руху в напрямку м. Тернопіль, перед початком розташування осипу уламків пластику фари та кінцевим положенням транспортних засобів. Визначити з достатньою точністю місце зіткнення у вигляді геометричної точки з двома координатами в системі прямокутних координат не видається можливим.
У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водію автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 не виникало небезпеки для руху. Оскільки водій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 не мала переваги в русі.
Водій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 не мала технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Mercedes-Benz vito» (номерний знак НОМЕР_1 ) застосувавши екстрене гальмування, з моменту зміни останнім напрямку руху. Однак, за умови виконання вимог терміну «узбіччя» Правил дорожнього руху, водій автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Mercedes-Benz vito» (номерний знак НОМЕР_1 ).
У діях водія автомобіля «Mercedes-Benz vito» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з подією пригоди.
Відповідно до висновку експерта від 10.09.2025 №КСЕ-19-25/7588 за результатами транспортно-товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2018 року випуску, внаслідок пошкодження 03.03.2022 на 217 км +30м а/д М30 у ДТП з автомобілем Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 03.03.2022 складала 175494, 31 грн. з урахуванням ПДВ; вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням зносу та без ПДВ складала 147355,26 грн.; величина втрати товарної вартості автомобіля Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складала 34425,21 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок пошкодження 03.03.2022 на 217 км +30м а/д М30 у ДТП з автомобілем Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 03.03.2022 складала 209919,52 грн.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДПТ була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» згідно полісу №207964186 від 01.02.2022, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДПТ була застрахована у ПАТ «НАСК Оранта» згідно полісу №АТ/0352531 від 26.05.2021, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн., розмір франшизи 1500,00 грн.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Пунктом 3 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода,завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Правилами частини 6 статті 82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 234/16272/15-ц сформулювала висновок, згідно з яким при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, вирішуючи цивільний позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.
Вину ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.03.2022 встановлено постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.03.2022 у справі №671/354/22, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відтак, суд вважає безпідставними доводи представника відповідачки за первісним позовом щодо відсутності вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП.
Разом з тим, згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 15.04.2025 №КСЕ-19-25/7588 у діях водія автомобіля «Mercedes-Benz vito» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з подією пригоди.
У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі №641/2795/16-ц зазначено, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.
Отже, наявні у справі докази підтверджують обопільну вину учасників дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому суд вважає, що ступінь вини кожного із учасників дорожньо-транспортної пригоди є рівним – по 50%. 
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України на час виникнення спірних правовідносин регулювалися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (далі – Закон № 1961-IV).
Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах неодноразово наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. 
Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 33-1.1 статті 33-1 Закону № 1961-IV).
Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17 зробила наступний висновок:
«Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку».
Відповідно до статті 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. 
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 – адвокат Кучера В.Л. в якості доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди посилається на рахунок №2122002866 від 20.09.2022, виданий Спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім України-Мерседес Бенц» та рахунок-фактуру №0000008488 від 20.09.2022 Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація «Філія «Автоцентр на Столичному» Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» на загальну суму 57420,00 грн. Разом з тим, з відповідей на адвокатські запити представника ОСОБА_2 – адвоката Шимко А.О. до СП ТОВ «Автомобільний Дім Україна-Мерседес Бенц» та ПрАТ «Українська автомобільна корпорація», філія «Автоцентр на Столичному» Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» вбачається, що за зверненням клієнта ОСОБА_1 ремонт автомобіля Mercedes-Benz Vito 110 CDI, державний номер НОМЕР_1 , цими підприємствами не виконувався, кошти від ОСОБА_1 на рахунки підприємств не надходили.
Отже, вищевказані рахунки не підтверджують розмір матеріальної шкоди в сумі 57420,00 грн. Будь-яких інших доказів на підтвердження вказаного розміру матеріальної шкоди ОСОБА_1 не надано, клопотань про призначення автотоварознавчої експертизи представник ОСОБА_1 не заявляв.
Крім того, як вказано у первісному позові, 04.03.2022 було придбано автомобільні запчастини та виконано роботи щодо їх заміни на суму 5370,00 грн.
Розмір цих витрат підтверджено заказом-нарядом №d000013204 від 04.03.2022.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДПТ була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» згідно полісу №207964186 від 01.02.2022. 
Враховуючи, що у скоєнні ДТП наявна обопільна вина водіїв, сума відшкодування, яка підлягає виплаті ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь позивача, становить 50% від фактично понесених позивачем витрат – 2685,00 грн.
Стосовно позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди суд вважає, що вона підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (із змінами і доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У суду не виникає сумнівів у тому, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини обох водіїв, ОСОБА_1 , завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобіля Mercedes-Benz Vito 110, який перебуває у його користуванні, що викликало незручності у пересуванні, порушення звичайного способу життя та необхідність докладати додаткових зусиль для його організації.
Позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в солідарному порядку. Однак моральна шкода не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону № 1961-IV). 
Отже, відповідальність за заподіяну ОСОБА_1 моральну шкоду має бути покладена на відповідачку ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи обопільну вину сторін, суд вважає за необхідне задовольнити позов про відшкодування моральної шкоди частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,00 грн.
Вирішуючи вимоги зустрічного позову, суд приходить до наступних висновків.
Звертаючись до суду з зустрічним позовом, представник ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 , ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 187859,08 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 величину втрати товарної вартості у розмірі 34425,25 грн.
З висновку транспортно-товарознавчої експертизи від 10.09.2025 №КСЕ-19-25/7588 вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок пошкодження 03.03.2022 на 217 км +30м а/д М30 у ДТП з автомобілем Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 03.03.2022 складала 209919,52 грн., з них: вартість відновлювального ремонту автомобіля - 175494,31 грн.; величина втрати товарної вартості автомобіля - 34425,21 грн..
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДПТ була застрахована у ПАТ «НАСК Оранта» згідно полісу №АТ/0352531 від 26.05.2021, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн., розмір франшизи 1500,00 грн.
Враховуючи, що у скоєнні ДТП наявна обопільна вина водіїв, сума відшкодування, яка підлягала би виплаті ПАТ «НАСК Оранта» на користь ОСОБА_2 , становить 50% від вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» - 87747,16 грн. (50 % від 175494,31 грн ), що не перевищує страхової суми, вказаної в полісі. 
Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника ОСОБА_1 .
Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 з позовом до ПАТ «НАСК Оранта» звернулася поза межами річного строку та з відповідною заявою в позасудовому порядку до страховика також не зверталася.
Звертаючись до суду, представник позивачки не посилається на те, що незвернення до страховика було обумовлене обставинами, які не залежали від її дій, та нею було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування, а тому з огляду на вищевикладене підстав для задоволення позову в частині позовних вимог до ПАТ «НАСК Оранта» немає.
Щодо позовної вимоги про стягнення майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу слід зазначити наступне.
Пунктом 32.7 ст. 32 Закону №1961-IV було встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Втрата товарного вигляду автомобіля (ВТВ) підлягає відшкодуванню винуватцем у ДТП. 
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що завдана ОСОБА_2 майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу підлягає стягненню з ОСОБА_1 з урахуванням обопільної вини водіїв – у розмірі 17212,63 грн., що становить 50% від величини ВТВ, визначеної висновком транспортно-товарознавчої експертизи від 10.09.2025 №КСЕ-19-25/7588. 
Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст.133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу, відносяться, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги за первісним позовом про стягнення матеріальної шкоди задоволено на 4,28%, а про стягнення моральної шкоди - на 16,67%, з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 45,91 грн. судового збору, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 – 178,93 грн. судового збору.
Згідно з частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК).
Згідно з частиною 6 статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором про надання правничої допомоги №88/23 від 23.11.2023 адвокатом Шимком А.О. ОСОБА_2 4 надана правнича допомога у справі на суму 46000,00 грн., що підтверджується копією вищевказаного договору, актом приймання–передачі послуг від 06.04.2026, детальним розрахунком (описом) до договору №88/23 про надання правової допомоги. 
Представником ОСОБА_1 у відзиві на зустрічну позовну заяву було зазначено про необгрунтованість витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, однак доказів неспівмірності таких витрат не надано.
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги за зустрічним позовом задоволені частково на суму 17212,63 грн., тобто на 7,74%, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір – 172,10 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи – 4224,70 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-82, 137, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 5000,00 грн. та судовий збір – 178,93 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 2685,00 грн. та судовий збір – 45,91 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 в частині позовних вимог до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 величину втрати товарної вартості автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», реєстраційний номер НОМЕР_2 – 17212,63грн., судовий збір – 172,10 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи – 4224,70 грн.
В іншій частині позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи: 
Позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач за первісним позовом: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт», код в ЄДРПОУ 22229921, місцезнаходження: 02412, м. Київ, вул. Північна, 2 А;
Відповідачка (позивачка за зустрічним позовом): ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ;
Відповідач за зустрічним позовом: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», код в ЄДРПОУ 00034186, місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7д.
Повне рішення складено 20.08.2026.

Суддя: Г.В.Подіновська