ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/4480/25
Провадження № 22-ц/820/1173/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Гринчука Р. С., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Демчук В. М.,
з участю: позивачки ОСОБА_1 
і її представника ОСОБА_2 ,
представника відповідачки ОСОБА_3 

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2026 року (суддя Пилипенко І. О., повне судове рішення складено 24 лютого 2026 року) та додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2026 року (суддя Пилипенко І. О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на нерухоме майно, скасування свідоцтва про право на спадщину.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд

у с т а н о в и в :
У червні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом зазначала, що з кінця 1980 року по кінець 1987 року вона проживала з ОСОБА_7 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у її батьків у будинку АДРЕСА_1 . У 1982 році у них народився син ОСОБА_8 . ОСОБА_9 визнав батьківство. 
30 жовтня 1991 року колгосп імені 40 річчя Жовтня Кам?янець-Подільського району Хмельницької області та заступник голови колгоспу Мельник М. В. уклали договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями АДРЕСА_2 , що розташований на присадибній земельній ділянці розміром 0,05 га. Згідно з договором вартість будинку на час продажу складає 19360 рублів. Купівля-продаж житлового будинку здійснювалась на умовах, що працівник оплачує 50% вартості будинку, що складає 9680 рублів. Виплата вказаної суми відбувається протягом 25 років щомісячно в розмірі не менше 1/3 від суми річного платежу, починаючи з місяця наступного після реєстрації договору купівлі-продажу житлового будинку. Будинок було викуплено за їх спільні кошти та її особисті кошти, оскільки батьки на придбання будинку дали 2000 крб і продала батьківську хату у с. Збруч Кам?янець-Подільського району Хмельницької області за 1750 доларів США і кошти вклала в погашення суми боргу та облаштування будинку. 
Усі роботи по облаштуванню будинку проводила вона, а саме: обчищала стіни від штукатурки, заливала підлогу, стелила лінолеум, клеїла шпалери, підбивала стелю пластиком. За особисті кошти придбала меблі та побутову техніку.
У вказаному будинку вони проживали з кінця 1987 року. 15 березня 1987 року вона була прийнята в члени колгоспу ім. АДРЕСА_2 , де працювала до його ліквідації 28 січня 1993 року.
Мала місце зміна адреси на АДРЕСА_3 і будинок належить на праві спільної часткової власності трьом особам, у тому числі право власності на 1//3 частину було зареєстровано на ім`я ОСОБА_7 
21 січня 1997 року вона зареєструвала з ОСОБА_7 шлюб. У 2009 році ОСОБА_7 залишив сім`ю та поїхав до своїх родичів у місто Волочиськ Хмельницької області, де проживав до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2019 року у справі № 676/1029/19 розірвано їх шлюб.
За життя ОСОБА_7 склав заповіт на сина ОСОБА_10 на спірне будинковолодіння. Пізніше склав заповіт, згідно з яким усе належне йому майно заповів онуці від старшої доньки ОСОБА_11 . 
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 травня 2025 року ОСОБА_4 є власником 1/3 частини будинковолодіння АДРЕСА_2 . 
Вважає, що вона як особа, яка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем, має право на 1/6 частину будинковолодіння (1/2 від 1/3 частини). 
Тому позивачка просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_7 з 1980 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_7 1/3 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 загальною площею 95,5 кв. м, житловою площею 68,3 кв. м, що складається з: кімнати площею 14,4 кв. м, кімнати площею 11,5 кв. м, кімнати площею 13,8 кв. м, кімнати площею 28,6 кв. м, коридора площею 6,7 кв. м, коридора площею 4,2 кв. м, ванни площею 8,4 кв. м, веранди площею 5,4 кв. м, кочегарки площею 2,3 кв. м. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 . Скасувати свідоцтво про право на спадщину серія, видане ОСОБА_4 06 квітня 2023 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори Кочаток Т. В. 
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2026 року і додатковим рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2026 року в позові відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням і додатковим рішенням суду, в апеляційних скаргах просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність рішення суду. Суд не надав належну оцінку доказам, якими підтверджено факт проживання з ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, придбання будинку за спільні кошти і добудову веранди, кочегарки та проведення газу. По теперішній час несе витрати по утриманню будинку та оплачує комунальні послуги. Спірне домоволодіння спадкодавець спочатку заповів їхньому сину. ОСОБА_4 ніколи у будинку не була, не опікувалась ним, комунальні послуги не оплачує та не висловлювала бажання стати його власником.
У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і її представник апеляційні скарги підтримали. Представник відповідачки їх не визнав.
Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21 лютого 2023 року, виданим повторно Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_7 і ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 21 лютого 2023 року внесення змін до актового запису цивільного стану від 21 лютого 2023 року, 21 січня 1997 року виконавчим комітетом Жванецької сільської ради було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , а також 15 травня 2019 року на підставі висновку про внесення змін було змінено відомості про нареченого прізвище « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_12 », ім`я « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 ».
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2019 року у справі № 676/1029/19 шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 розірвано.
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 15 березня 1987 року була прийнята в члени колгоспу ім. 40 річчя Жовтня с.Жванець, а 28 січня 1993 року була виведена із членів колгоспу у зв`язку із його ліквідацією.
Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами від 30 жовтня 1991 року, укладеного між колгоспом ім. АДРЕСА_4 з однієї сторони та ОСОБА_7 з іншої сторони господарство продає, а робітник купує житловий будинок присадибного типу з надвірними будівлями загальною площею 85,3 кв. м, в тому числі житловою площею 50,6 кв. м, яке складається з трьох кімнат, у АДРЕСА_2 , яке розташоване на земельні ділянці розміром 0,05 га. Балансова вартість будинку складає 19360 руб. Купівля-продаж житлового будинку здійснюється на умовах: робітник сплачує 50% балансової вартості житлового будинку, що складає 9680 рублів, виплата цієї суми здійснюється протягом 25 років щомісячно в розмірі на менше 1/13 від суми річного платежу, указаного в зобов`язанні, починаючи з місяця, наступного після реєстрації договору купівлі-продажу житлового будинку. Працівник, який придбав будинок, може достроково погасити свій борг господарству та розрахуватися повністю до настання кінцевого строку платежу. Договір був посвідчений секретарем виконкому Жванецької сільської ради народних депутатів Кам`янець-Подільського району та зареєстрований в реєстрі за № 32.
Відповідно до квитанцій до прихідного касового ордера від 30 жовтня 1991 року та 17 лютого 1992 року ОСОБА_7 у рахунок погашення заборгованості за придбаний житловий будинок сплатив колгоспу ім. 40 річчя Жовтня Кам`янець-Подільського району відповідно 5000 крб. і 4680 крб.
За інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 квітня 2023 року та від 14 травня 2025 року ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 17 квітня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Жванецької сільської ради, на праві спільної часткової власності належала 1/3 частка домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 . На підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 06 квітня 2023 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори, право власності на 1/3 частки домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 .
Згідно з довідками виконавчого комітету Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області № 111 від 04 квітня 2023 року, № 163 від 05 квітня 2023 року та витягами з погосподарських книг позивачка та ОСОБА_7 проживали у с. Збруч з 1980 року по 1987 рік та у  АДРЕСА_3 з 1987 року по 1997 рік. 
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ).
Відповідно до заповіту посвідченого приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є. А. 21 листопада 2019 року, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_15 (тепер - ОСОБА_16 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори Кочаток Т. В. 06 квітня 2023 року, на підставі заповіту від 21 листопада 2019 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його онука ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/3 частки у праві власності на житловий будинок з належними надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 квітня 2007 року.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
При вирішенні спору суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосування положень Кодексу про шлюб та сім`ю України та Закону України «Про власність».
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що норми діючого на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачав можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Права та обов`язки подружжя породжував лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження обставин набуття майна за спільні кошти її та ОСОБА_7 чи внаслідок спільної праці. 
Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України).
На підставі пункту 1 Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.
У зв`язку з тим, що СК України набрав чинності з 01 січня 2004 року і зворотної сили не має, то положення статті 74 цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили.
Факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений судом лише з 01 січня 2004 року. 
Відповідно до частин 2 і 3 статті 13 КпШС України права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.
Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1980 року по 21 січня 1997 року позивачці необхідно для доведення вимог про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на нерухоме майно, скасування свідоцтва про право на спадщину. 
Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що норми діючого на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачали можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 
З урахуванням викладеного суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , як чоловіка та жінки, у період з 1980 року по 21 січня 1997 року.
Доводи апеляційних скарг правильний висновок суду не спростовують. Вони зводяться фактично до незгоди з рішенням суду.
Згідно з частиною 1 статті 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.
Спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про власність».
Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.
У пункті 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`зках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Частиною 2 статті 112 ЦК УРСР який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.
Розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону України «Про власність», статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункт 1 статті 17, стаття 18, пункт 2 статті 17 Закону України «Про власність»).
Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.
У зв`язку з цим судам під час вирішення спору щодо визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності осіб, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання цих осіб у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане ними внаслідок спільної праці.
Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.
Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини 1 статті 17 Закону України «Про власність» вважається правильно застосованим.
Такі правові висновки висловлені у Постановах Верховного Суду від 16.06.2018 у справі № 753/21049/16-ц, від 06.03.2019 у справі № 571/1306/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 163/754/17, які суд першої інстанції підставно врахував при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України.
Відповідно до матеріалів справи позивачка не надала належних і допустимих доказів участі у набутті спірного житлового будинку з надвірними спорудами. 
За змістом квитанцій до прихідного касового ордера платежі за придбання спірного житлового будинку здійснені ОСОБА_7 . 
ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження того, що будинковолодіння було придбано внаслідок спільної праці її та померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 , як членів сім`ї.
Відомості з її трудової книжки не підтверджують отримані доходи та витрати грошових коштів для придбання спірного будинковолодіння.
Факт реєстрації позивачки у житловому будинку не є підтвердженням належності їй нерухомого майна на праві сумісної власності.
Покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не можуть бути визнані належним доказом на підтвердження обставин придбання житлового будинку за спільні кошти чи внаслідок спільної праці ОСОБА_1 і ОСОБА_7 .
За відсутності наведених доказів відсутні правові підстави для задоволення позову. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України). 
Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову в позові про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/6 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 та похідної вимоги про скасування свідоцтва про право на спадщину, виданого відповідачці. 
Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів не можуть бути прийняті до уваги.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Апеляційні скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновок суду, а тому підстав для скасування рішення суду та додаткового рішення в межах доводів апеляційних скарг немає. 

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2026 року та додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

 
Повне судове рішення складено 17 серпня 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді Р. С. Гринчук

І. В. П`єнта