ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року | Справа №160/17181/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді | Прудника С.В. |
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою керівника Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Апостолівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 18.06.2026 року через систему «Електронний суд» позовна заява керівника Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Апостолівської міської ради, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Апостолівської міської ради (код ЄДРПОУ 04052583, адреса: вул. Центральна, буд. 65, м. Апостолове, Дніпропетровська область, 53800) щодо не звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме об`єкта культурної спадщини - пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, загальною площею 407,2 кв.м, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а;
- зобов`язати Апостолівську міську раду (код ЄДРПОУ 04052583, адреса: вул. Центральна, буд. 65, м. Апостолове, Дніпропетровська область, 53800) вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме об`єкта культурної спадщини - пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, загальною площею 407,2 кв.м, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що на території Апостолівської міської територіальної громади розташований об`єкт культурної спадщини – пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, який, на думку позивача, є безхазяйним нерухомим майном. Позивач зазначає, що Апостолівська міська рада, будучи уповноваженим органом місцевого самоврядування, не звернулася до органу державної реєстрації речових прав із заявою про взяття зазначеного об`єкта на облік як безхазяйної нерухомої речі, чим допустила протиправну бездіяльність. У зв`язку з цим прокурор просить суд визнати таку бездіяльність протиправною та зобов`язати Апостолівську міську раду вчинити дії, спрямовані на набуття права комунальної власності на вказаний об`єкт шляхом звернення із відповідною заявою до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 22.06.2026 року передана судді Пруднику С.В.
24.06.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду. 
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. 
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.04.1996 року №158-р затверджено Перелік пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області, до якого включено об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець ХІХ століття, охоронний номер 188, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район (колишній Апостолівський район), с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа Апостолівського відділення КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» від 22.10.2025 року №406, станом на 21.12.2012 року право власності на будівлю «Млин» було зареєстровано за Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Промінь» на підставі свідоцтва про право власності від 13.05.2005 року.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено, що 13.05.2005 року за Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Промінь» зареєстровано право колективної власності на нежитлову будівлю - млин загальною площею 407,2 кв. м, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький (Апостолівський) район, с. Кам`янка, вул. Центральна (до перейменування – Леніна), 86а, на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 438280 від 13.05.2005 року та рішення виконавчого комітету Кам`янської сільської ради від 19.04.2004 № 22. У Державному реєстрі речових прав зазначено реєстраційний номер майна 10759050, номер запису в реєстровій книзі - 9-Н, реєстраційний запис №79.
Водночас із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань установлено, що Сільськогосподарський виробничий кооператив «Промінь» (код ЄДРПОУ 03742759) припинив діяльність у зв`язку з банкрутством 19.01.2006 року, при цьому записи щодо правонаступників юридичної особи в Єдиному державному реєстрі відсутні.
Листом виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 20.05.2026 року №2125/0/2-26 повідомлено, що рішення щодо виявлення та взяття на облік як безхазяйного нерухомого майна зазначеного об`єкта культурної спадщини міською радою не приймалися, заяви до органу державної реєстрації речових прав про взяття його на облік як безхазяйної нерухомої речі не подавалися, а оголошення у друкованих засобах масової інформації не публікувалися.
Крім того, відповідно до листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 02.06.2026 року №912-007-11-4158, а також листів цього ж Регіонального відділення від 03.06.2026 року №912-007-11-4232 та Фонду державного майна України від 02.06.2026 року №10-62-15316, інформація про зазначений об`єкт у Єдиному реєстрі об`єктів державної власності відсутня, а відомості щодо такого майна до Фонду державного майна України не надходили.
Також матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка, на якій розташовано спірний об`єкт нерухомості, станом на момент звернення прокурора до суду не сформована, кадастровий номер їй не присвоєно.
На підставі наведених обставин прокурор дійшов висновку, що пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець ХІХ століття, охоронний номер 188, має ознаки безхазяйної нерухомої речі, а Апостолівська міська рада, будучи органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати від імені територіальної громади правомочності щодо комунального майна, безпідставно не вчинила передбачених статтею 335 Цивільного кодексу України дій щодо звернення до органу державної реєстрації прав із заявою про взяття зазначеного об`єкта на облік як безхазяйної нерухомої речі, що й стало підставою для звернення прокурора до суду із даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
Згідно з частиною другою статті 46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина четверта статті 46 КАС України).
Конституція України визначає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках (пункт третій частини першої статті 131-1).
Конституційний Суд України у Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 роз`яснив, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Відповідно до частини третьої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Частина третя статті 23 Закону № 1697-VII визначає виключні випадки представництва прокурором інтересів держави в суді:
- у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу.
Велика Палата Верховного Суду у пунктах 37-39, 45 постанови від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 сформулювала загальні умови для звернення прокурора замість органу державної влади (орган місцевого самоврядування), який не здійснює свої відповідні повноваження для захисту інтересів держави:
- прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу;
- бездіяльність означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк;
- звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону № 1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення;
- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо;
- прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону № 1697-VII, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. 
Поняття «інтереси держави» є оціночним, а тому прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавства, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. 
Відсутність власника та охоронного договору на об`єкт культурної спадщини фактично позбавляє державу ефективних правових механізмів контролю за його використанням і збереженням, що створює реальну загрозу порушення інтересів держави. 
Руйнування нерухомого об`єкта культурної спадщини завдає шкоди суспільству в цілому, оскільки буде безповоротно втрачено його «нематеріальну» історико-культурну цінність, що формувалась протягом поколінь. 
Предметом даного позову є бездіяльність органу місцевого самоврядування -Апостолівської міської ради, яка полягає у не зверненні до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме: об`єкта культурної спадщини - пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, загальною площею 407,2 кв.м, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а, а інтерес держави, який включає в себе інтереси мешканців територіальної громади, у даній справі полягає у суворому дотриманні встановлених законом правил набуття та реєстрації права власності на нерухоме майно. 
Прокурор не визначив позивачем Апостолівську міську раду, як уповноваженого державою органу виконувати функцію власника комунального майна, оскільки цей орган влади не може бути визначено і позивачем, і відповідачем по справі з одночасним пред`явленням до нього позовних вимог. 
Оскільки вимогами процесуального закону не передбачено визначення одного учасника справи одночасно в якості позивача та відповідача, то прокурор звертається до суду з позовом в інтересах держави в якості позивача, так як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить захист державних інтересів у спірних правовідносинах – Апостолівська міська рада є відповідачем у цій справі. 
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2024 у справі№ 925/1133/18 прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо: відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах або орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави (п.157). 
Крім того, у п.п. 115-117 вищевказаної постанови, Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача. 
Орган державної влади (або місцевого самоврядування), який порушив права держави чи територіальної громади прийняттям незаконного рішення від імені відповідного суб`єкта права, не може (в силу відсутності повноважень на захист) та не повинен (з огляду на відсутність спору з іншим учасником цивільних правовідносин) бути позивачем за позовом прокурора, спрямованим на оскарження незаконного рішення цього ж органу та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади. В процесуальному аспекті орган, який прийняв такий акт, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача. 
Крім того слід зазначити, Конституційний Суд України в рішенні від 03.12.2025 у справі № 3-28/2024 (59/24) констатував, що в пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прикметник „виключний“ означає виняток із загальних правил. З огляду на це словосполучення „у виключних випадках“, яке міститься в зазначеному конституційному приписі, вказує на обмежувальний характер останнього. Він не наділяє прокуратуру універсальними повноваженнями щодо представництва інтересів держави в суді та не встановлює для неї загальної чи альтернативної компетенції, а стосується представництва інтересів держави в суді лише у виняткових, нетипових за своєю юридичною природою обставинах. 
Відповідно й припис «у виключних випадках і в порядку, що визначені законом», який міститься в пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, серед іншого, означає, що хоча законодавець і має дискрецію щодо унормування в законах України випадків і порядку здійснення представництва прокуратурою інтересів держави в суді, однак обов`язковим є те, щоб такі випадки не лише установлювалися законом, а й були об`єктивно винятковими, чітко обмеженими, зведеними до мінімально необхідних, обумовленими особливими обставинами та сприймалися стороннім спостерігачем не як загальні правила, а саме як винятки. 
Визначення таких випадків є дискрецією законодавця. Однак, на думку Конституційного Суду України, ними можуть бути, зокрема: невизначеність (відсутність) у законодавстві України суб`єкта владних повноважень, уповноваженого на захист відповідних інтересів держави. 
Таким чином, прокурор звертається до суду як самостійний позивач у виключному випадку, оскільки у спірних правовідносинах відсутній суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить здійснення захисту та представництва інтересів держави в суді. 
Культурна спадщина є важливим ресурсом стратегічного розвитку суспільства, держави, вагомою складовою культури людської цивілізації. 
У силу положень ч. ч. 4, 5 ст. 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність. 
Збереження об`єктів культурної спадщини має не декларативний, а публічно правовий характер і становить обов`язок держави та органів місцевого самоврядування в забезпеченні охорони історичних і культурних цінностей. Нехтування цим обов`язком, у тому числі шляхом бездіяльності щодо охорони, утримання та правового захисту пам`яток, призводить до втрати зв`язку поколінь, спотворення історичної пам`яті та зниження рівня правової й культурної свідомості населення, що є неприпустимим у правовій державі. 
Важливою умовою збереження культурної спадщини є узгодження інтересів, пов`язаних з її охороною, та інтересів, пов`язаних із розвитком населених пунктів та економічною діяльністю. Підтримувати справедливий баланс між цими інтересами покликане законодавство у пам`яткоохоронній сфері. 
Укладення охоронних договорів на об`єкти культурної спадщини є важливою правовою процедурою, яка відіграє ключову роль у збереженні, утриманні та використанні таких об`єктів, а відсутність власника та охоронного договору щодо об`єктів культурної спадщини фактично позбавляє державу ефективних правових механізмів контролю за їх використанням і збереженням. 
Культурна спадщина, розташована на території Апостолівської територіальної громади, є невід`ємною частиною культурної спадщини Дніпропетровської області і частиною культурного надбання України. 
Об`єкти культурної спадщини є матеріальними свідками зародження та формування нашої історії, її еволюції, джерелом державності та патріотизму. 
З інформації, яка міститься в розпорядженні Голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 12.04.1996 №158-р «Про затвердження Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області», вбачається, що на території Апостолівської територіальної громади перебувають пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення, в тому числі - Млин, кінець ХІХ ст., охоронний номер 188. 
Крім того, інформацією, розміщеною на сайті за посиланням https://uk.wikipedia.org/wiki, підтверджено, що на території села Кам`янка знаходиться пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення - Млин, кінець ХІХ ст, яку взято на державний облік 12.04.1996. 
Пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення - Млин, кінець ХІХ ст., розташована на червоній лінії вулиці Горького, у північно-східній частині села, але наразі не використовується через свій аварійний стан.
В інтер`єрах збереглись фрагменти первісних виробничих приладів млина, що можуть бути збережені при подальшій експлуатації будівлі. 
Млин - прекрасний і поодинокий приклад виробничої сільськогосподарської будівлі, зведеної у сільській місцевості з використанням місцевих матеріалів, що додають будівлі живописного та самобутнього вигляду. 
З моменту взяття вказаного об`єкта культурної спадщини на державний облік як пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення, на неї розповсюджується спеціальний режим використання, що в свою чергу покладає на власників цієї пам`ятки певні обов`язки по збереженню її автентичності та історичної цінності. 
Відсутність власника та охоронного договору на об`єкт культурної спадщини фактично позбавляє державу ефективних правових механізмів контролю за його використанням і збереженням, що створює реальну загрозу порушення інтересів держави. 
За таких обставин бездіяльність уповноваженого органу щодо набуття права комунальної власності на безхазяйне майно шляхом звернення із заявою про взяття на облік до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, свідчить про неналежний захист цих інтересів. 
Важливість для держави України завдання щодо охорони культурної спадщини підкреслюється ратифікованими міжнародними конвенціями. 
Так, Конвенція про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини 1972 року, ратифікована Указом Президії Верховної Ради УРСР від 04.10.1988, визначає в преамбулі, що пошкодження або зникнення будь-яких зразків культурної цінності чи природного середовища є згубним збідненням надбання всіх народів світу. 
У свою чергу, Конвенція про охорону архітектурної спадщини Європи від 03.10.1985, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про охорону архітектурної спадщини Європи» від 20.09.2006, підкреслює, що архітектурна спадщина найяскравіше віддзеркалює багатство та розмаїття культурної спадщини Європи, є безцінним свідком нашого минулого і спільним надбанням всіх європейців. 
Частиною другою статті 4 цієї Конвенції передбачено, зокрема, що кожна Сторона зобов`язується запобігати спотворенню, руйнуванню або знищенню об`єктів спадщини, що охороняються. 
Таким чином, охорона нерухомих об`єктів культурної спадщини в Україні є одним з головних завдань держави та в умовах сьогодення набуло особливої гостроти. 
Пріоритетність цього завдання закріплена в національному законодавстві на рівні конституційних норм та законів, визначена у міжнародних актах, ратифікованих Україною, які є невід`ємною частиною національного законодавства.
Крім того, Кабінет Міністрів України 28 березня 2025 року ухвалив Стратегію розвитку національної культурної спадщини на період до 2035 року. Цей документ передбачає комплексний підхід до збереження та популяризації історичних і культурних об`єктів, включаючи цифровізацію архівних матеріалів, реставрацію пам`яток архітектури та створення нових механізмів фінансування сфери культури. Також стратегією передбачено заходи щодо підвищення ролі культурної спадщини у формуванні національної ідентичності й сприяння міжнародному співробітництву у сфері захисту історичних пам`яток. 
Отже, збереження культурної спадщини є невід`ємною складовою національної безпеки та державної політики України, що ґрунтується на міжнародних правових нормах і практичних механізмах захисту культурних об`єктів. 
Архітектурна краса та історичне значення пам`яток культурної спадщини, становлять ключовий компонент нашої культурної ідентичності, розкриваючи та передаючи унікальність нашого минулого наступним поколінням, її збереження є важливим завданням, яке об`єднує дбайливе ставлення до спадщини та зобов`язання перед історією нашого народу. 
Тобто в умовах сьогоднішньої повномасштабної війни, збереження культурного надбання - це інвестиція в підняття рівня національної ідентичності, результатом якого може бути зміцнення державності та безпеки України. 
Таким чином, враховуючи обставини щодо обізнаності уповноваженого органу про відсутність власника пам`ятки та не вжиття ним дієвих заходів щодо набуття права комунальної власності на безхазяйне майно, а саме на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, наявний визначений Конституцією України виключний випадок, який обґрунтовує представництво прокурором інтересів держави у цій справі, оскільки відповідний компетентний орган бездіє протягом тривалого часу. 
Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.04.1996 №158-р затверджено Перелік пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області, згідно якого на території Апостолівської міської об`єднаної територіальної громади перебуває об`єкт культурної спадщини - пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення - Млин, кінець XIX ст., охоронний номер 188, с. Кам`янка. 
Пунктом 3 розділу X «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону. 
Отже, вищевказаний об`єкт культурної спадщини місцевого значення, який розташований на території Апостолівської міської об`єднаної територіальної громади, є пам`яткою відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини». 
Так, згідно з листом Апостолівського відділення КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» № 406 від 22.10.2025 станом на 21.12.2012 право власності зареєстровано, як на «Будівлю «Млин», за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький (Апостолівський) р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна (до перейменування - Леніна), 86а, на підставі свідоцтва про право власності від 13.05.2005 за Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Промінь». 
Відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено, що за Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Промінь» 13.05.2005 зареєстровано право колективної власності на нежитлову будівлю, млин, загальною площею 407,2 кв.м, за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький (Апостолівський) р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна (до перейменування - Леніна), 86а, на підставі свідоцтва про право власності САА № 438280 від 13.05.2005 та рішення Виконавчого комітету Кам`янської сільської ради № 22 від 19.04.2004 (реєстраційний номер майна 10759050, номер запису в реєстровій книзі 9-Н, реєстраційний запис № 79). 
Разом з цим, Сільськогосподарський виробничий кооператив «Промінь» (код ЄДРПОУ – 03742759) припинив свою діяльність у зв`язку з банкрутством 19.01.2006, про що є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Записи щодо правонаступників відсутні. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. 
Відповідно до вищевказаного Закону, усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або повноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. 
Проте власники зазначеного об`єкта культурної спадщини на теперішній час відсутні, їх неможливо встановити на підставі даних, документів та/або інформації з відповідних державних реєстрів, а тому така пам`ятка є безхазяйною. 
Згідно з інформацією Виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 20.05.2026 №2125/0/2-26 рішення щодо виявлення та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна стосовно зазначеного об`єкту культурної спадщини Апостолівською міською радою не приймалось. 
До органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно заяви про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі щодо зазначеного об`єкту культурної спадщини не подавались, оголошення у друкованих засобах масової інформації не публікувались. 
Відповідно до інформації Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 02.06.2026 № 912-007-11-4158 за даними інформаційно-пошукової підсистеми «Майно, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації, обліковується господарськими організаціями або залишилося після ліквідації підприємств та організацій» інформаційно-пошукової системи «ЕТАП», яка є складовою частиною Єдиного реєстру об`єктів державної власності, будь-яка інформація стосовно об`єкта культурної спадщини – пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення – «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький (Апостолівський) р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна (до перейменування – Леніна), 86а, в межах території Дніпропетровської області у Регіональному відділенні відсутня. 
Водночас, відомості про нерухоме майно за класифікаційним угрупуванням: 1273 – Пам`ятки історичні та такі, що охороняються державою відповідно до Класифікатора державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15 березня 2006 року №461, за місцезнаходженням: Дніпропетровська обл., Криворізький (Апостолівський) р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна (Леніна), 86а від суб`єктів управління до Фонду з метою внесення до Єдиного реєстру об`єктів державної власності не надавалися (листи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 03.06.2026 № 912-007-11-4232 та Фонду державного майна України від 02.06.2026 №1062-15316). 
Крім того, земельна ділянка під вказаною пам`яткою не сформована, кадастровий номер не присвоювався. 
Отже, на території Апостолівської міської ради розташоване нерухоме майно – об`єкт культурної спадщини - пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а, яка не має власника або власник якої невідомий. 
Відповідно до частини першої статті 335 Цивільного кодексу України, таке нерухоме майно є безхазяйною річчю і підлягає взяттю на баланс органу місцевого самоврядування. 
Таким чином, на території Апостолівської міської ради в межах села Кам`янка на несформованій земельній ділянці комунальної форми власності розташована пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, загальною площею 407,2 кв.м, яка має ознаки безхазяйного майна. 
Водночас, Апостолівською міською радою не вжито заходів щодо взяття на облік зазначеного безхазяйного нерухомого майнаю 
Таким чином, органом місцевого самоврядування - Апостолівською міською радою протягом тривалого часу допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на набуття об`єднаною територіальною громадою безхазяйного майна, а саме об`єкта культурної спадщини - пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, загальною площею 407,2 кв.м, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а. 
Цивільний кодекс України та Закон України «Про охорону культурної спадщини» визначають особливий правовий режим власності на культурні пам`ятки, який включає положення щодо контролю за їх збереженням та встановлює вимоги до їх власників, щодо їх збереження.
Згідно зі статтею 1 Закону, об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність. 
Пам`яткою культурної спадщини є об`єкт культурної спадщини, який занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. 
Охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини. Предмет охорони об`єкта культурної спадщини - характерна властивість об`єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об`єкт визнається пам`яткою. 
Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. 
Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено статус сільських та селищних рад як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (зі змінами та доповненнями) визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, на рухоме та нерухоме майно. Від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності органи місцевого самоврядування. 
Підставою набуття права комунальної власності є передача майна громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. 
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування, та розпорядження об`єктами права комунальної власності. 
Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню. 
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. 
Згідно зі ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. 
У свою чергу, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, до яких віднесено розпорядження комунальним майном територіальних громад та інше. 
Відповідно до ст. 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. 
Згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. 
Юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом (ст. 329 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. 
Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. 
Згідно ст. 335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. 
Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих виданнях засобів масової інформації. 
Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. 
За частиною 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 
До таких речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення - житлові будинки, будівлі, споруди тощо (ч. 1 ст. 181 ЦК України). 
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. 
За визначенням ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру. 
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 Закону). 
Взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 14 ст. 18 Закону). 
Таким чином, процедура, передбачена ст. 335 ЦК України складається з декількох послідовних етапів, у зв`язку з чим для визнання судом безхазяйної нерухомої речі комунальною власністю орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено відповідне майно, зобов`язаний: 
1) у порядку, визначеному ч. 14 ст. 18 Закону та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, подати до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, заяву про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік; 
Положеннями Порядку № 1127 встановлено процедуру проведення державної реєстрації, зокрема, п.5. передбачає, що взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться у день прийняття відповідної заяви. 
Пункт 82 передбачає, що взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку з урахуванням особливостей, визначених пунктами 83-88 цього Порядку. 
Відповідно до п. 5 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, заяви у сфері державної реєстрації прав формуються та/або реєструються у базі даних заяв з присвоєнням програмними засобами ведення Державного реєстру прав кожній окремій заяві реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації. 
Таким чином, прийняття заяви про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна підтверджується її реєстрацією в базі даних заяв Державного реєстру прав з автоматичним присвоєнням відповідного номеру в базі даних заяв. 
2) після взяття нерухомої безхазяйної речі на облік та внесення відповідних даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно забезпечити публікування в друкованих засобах масової інформації оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік; 
3) після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі звернутися до суду з належно оформленою заявою про визнання безхазяйної нерухомої речі комунальною власністю. 
Наведені вище етапи реалізації цих повноважень органом місцевого самоврядування вказують на те, що заява про визнання безхазяйної нерухомої речі комунальною власністю подається в порядку окремого провадження за правилами ст. 330 ЦПК України тільки в разі, якщо цей об`єкт вже перебуває на обліку як безхазяйне майно й оголошення про зазначені обставини опубліковано в друкованому засобі масової інформації не менше року тому. 
Однак, власник спірного об`єкту культурної спадщини відсутній, його неможливо встановити на підставі даних, документів та/або інформації з відповідних державних реєстрів, пам`ятка не перебуває на балансі органу місцевого самоврядування, а тому являється безхазяйною. 
Управління майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, в межах, визначених радою, належить до компетенції Апостолівської міської ради. Однак, остання жодних дій по набуттю права власності на безхазяйну пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення не вчинила. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Тобто, в порушення ст. 2, 3, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Апостолівською міською радою не вживалися передбачені законодавством дії до набуття у комунальну власність вказаного безхазяйного майна - об`єкта культурної спадщини - пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, загальною площею 407,2 кв.м, розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а. 
Разом із тим, взяття на облік у комунальну власність міської територіальної громади безгосподарської пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення дасть можливість вирішувати питання збереження об`єкту та належного використання, забезпечення повноцінного захисту та убезпечити його від безповоротного знищення. 
Щодо бездіяльності уповноваженого органу. 
Діяльність органів місцевого самоврядування з урахуванням їх місця та ролі в системі органів публічної влади, визначених статтями 140-146 Конституції України, повинна спрямовуватися на задоволення потреб територіальної громади в ключових сферах її життя та сприяти забезпеченню сталого соціально-економічного розвитку відповідної території, досягнення якого у свою чергу є необхідною умовою для побудови суверенної, незалежної, демократичної, соціальної, правової держави та становлення громадянського суспільства. 
Вирішення питань місцевого значення в інтересах територіальної громади, за змістом статей 2, 4, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», становить мету діяльності органів місцевого самоврядування, яка має здійснюватися в межах Конституції і законів України та реалізовуватися на принципах законності і поєднання місцевих та державних інтересів. 
Для забезпечення реалізації цих завдань органи місцевого самоврядування наділені законодавцем низкою повноважень, які, у разі сумлінного їх використання, дозволяють ефективно розв`язувати проблеми, що виникають у межах відповідної територіальної громади. 
Зокрема, запроваджуючи інститут визнання майна безхазяйним, законодавець з метою впорядкування в державі суспільних відносин щодо об`єктів цивільного права, у яких немає власника або власник яких невідомий, попередження випадків використання їх на шкоду правам і свободам громадян, суспільним інтересам, а також запобігання іншим суспільним негативним наслідкам, наділив органи місцевого самоврядування, на території яких вони розташовані, правом у судовому порядку ініціювати питання щодо передання безхазяйних нерухомих речей у комунальну власність (ч. 2 ст. 335 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 
Зазначені повноваження органів місцевого самоврядування набули особливої актуальності після початку в державі процесів роздержавлення економіки та приватизації, які поряд із створенням нових недержавних суб`єктів господарювання супроводжувалися ліквідацією та банкрутством чималої кількості підприємств і появою значної кількості об`єктів безхазяйного нерухомого майна, у тому числі об`єктів культурної спадщини, зникнення будь-якого з них є безповоротною втратою, непоправним збідненням спадщини та усього народу. 
Ефективна та сумлінна реалізація передбачених ч. 2 ст. 335 ЦК України правових механізмів надає органам місцевого самоврядування можливість забезпечити збереження та належну експлуатацію пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення, запобігти її знищенню та забезпечити схоронність її первісного вигляду, а також створити умови для її безпечного використання в інтересах територіальної громади. 
Разом з цим, пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення, розташована на території Апостолівської міської територіальної громади, не перебуває на балансі Апостолівської міської ради, що позбавляє орган місцевого самоврядування належним чином оформити право користування нею. 
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування, та розпорядження об`єктами права комунальної власності. 
Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування та зменшувати їх обсяг.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. 
Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. 
У свою чергу, статтею 26 цього ж Закону встановлено, що виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються відповідно до закону питання управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, до яких віднесено розпорядження комунальним майном територіальних громад та інше. 
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. 
Отже, Апостолівська міська рада є уповноваженим органом у спірних правовідносинах щодо набуття права комунальної власності на безхазяйне нерухоме майно. 
Разом з тим, Апостолівська міська рада всупереч інтересам територіальної громади своєчасних та ефективних заходів щодо набуття права власності на безхазяйне нерухоме майно, а саме – пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а, не здійснює, внаслідок чого створюються умови для безтитульного володіння, використання, управління цим майном іншими суб`єктами на власну користь. 
Отже, бездіяльність відповідача створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеним нерухомим майном, безпідставного вибуття з власності територіальної громади, інтереси якої представляє міська рада, реальних ризиків руйнації та знищення пам`ятки, яке може відбуватися через тривалу відсутність власників, відповідальних за її належне утримання і збереження. 
Так бездіяльність порушує законодавчо встановлений порядок набуття й подальшої реалізації права власності і, відповідно, інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною майна територіальної громади, що, у свою чергу, є порушенням загальнодержавних інтересів та підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовною заявою. 
При цьому, окружна прокуратура зверталась на адресу Апостолівської міської ради з листом № 60-2872ВИХ-26 від 12.05.2026 з повідомленням про порушення інтересів держави в частині відсутності на обліку як безхазяйного майна даної пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення. 
Однак, згідно з інформацією, наданою виконавчим комітетом Апостолівської міської ради №2125/0/2-26 від 20.05.2026, жодних заходів міською радою з вказаного питання не вжито.
Враховуючи викладене вище, Апостолівська міська рада зобов`язана вжити дієвих заходів, згідно із вимогами чинного законодавства, спрямованих на оформлення та державну реєстрацію права власності на безхазяйне майно, а саме - на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а. 
Всупереч наведеного, заходи щодо оформлення права власності на означену пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення Апостолівською міською радою дотепер не вжито, чим допущено протиправну бездіяльність. 
Таким чином, за наявності підстав та відповідних повноважень, Апостолівською міською радою, як суб`єктом права комунальної власності, що здійснює від імені та в інтересах Апостолівської міської об`єднаної територіальної громади відповідні права щодо володіння та розпорядження комунальним майном, упродовж тривалого часу фактично не здійснено жодних юридично значимих обов`язкових дій щодо оформлення та державної реєстрації права власності на зазначену пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення. 
У той же час, прийняття у комунальну власність територіальної громади безхазяйної пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення забезпечить її збереження, належне утримання та використання її за призначенням. 
Слід зазначити, що на підставі аналізу положень КАС України можна зробити висновок, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, позовні вимоги керівника Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Апостолівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи, що позивачем понесені судові витрати лише зі сплати судового збору, відтак підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву керівника Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Апостолівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Апостолівської міської ради (код ЄДРПОУ 04052583, адреса: вул. Центральна, буд. 65, м. Апостолове, Дніпропетровська область, 53800) щодо не звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме об`єкта культурної спадщини - пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, загальною площею 407,2 кв.м, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а.
Зобов`язати Апостолівську міську раду (код ЄДРПОУ 04052583, адреса: вул. Центральна, буд. 65, м. Апостолове, Дніпропетровська область, 53800) вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме об`єкта культурної спадщини - пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення «Млин», кінець XIX ст., охоронний номер 188, загальною площею 407,2 кв.м, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Кам`янка, вул. Центральна, 86а.
Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподіляються.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник