Справа №359/8242/25
Провадження №2/359/621/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026р.          м. Бориспіль 
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чирки С.С.
при секретарі Кривохижі О.М.
за участю
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Пилипака Я.С. 
відповідача ОСОБА_2 
представника відповідача Мізернюк Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Бориспільської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року представник  ОСОБА_1 – адвокат Цермолонський І.М. звернувся до суду з позовною заявою у якій просив розірвати шлюб між сторонами та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 06 серпня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з Відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, різних поглядів на життя, різних уявлень про роль кожного з подружжя в сім`ї. Внаслідок цього між сторонами часто виникали непорозуміння. Шлюбні відносини фактично припинено, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між сторонами. Наразі, шлюб між вищезгаданими особами носить лише формальний характер і його необхідно розірвати. Вищевикладені обставини і є підставою для звернення Позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу. Також сторони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Представник зазначає, що з моменту народження дитина постійно проживала з матір`ю, вона здійснювала догляд, виховання та піклування про сина, забезпечувала його побутові потреби, харчування, навчання, дозвілля та лікування. Також представник зазначає, що позивачка має постійне місце роботи, стабільний дохід та належні житлово-побутові умови для проживання дитини. Крім того, посилається на те, що дитина відвідувала дошкільний заклад у м. Борисполі, а з вересня 2025 року мала бути зарахована до приватної гімназії поблизу місця проживання матері. За твердженням представника позивача, саме мати активно займалася розвитком, навчанням, медичним супроводом та вихованням дитини, що підтверджується наданими документами та характеристиками. З огляду на викладене позивачка вважає, що визначення місця проживання дитини разом із нею відповідатиме найкращим інтересам дитини, забезпечить стабільність, безпеку, належне виховання, розвиток та психологічний комфорт.
18 листопада 2025 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, у якому частково заперечив проти позовних вимог. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, зазначаючи, що спільне проживання сторін припинено, сімейні відносини фактично не підтримуються, взаєморозуміння між сторонами втрачено, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Водночас відповідач не погоджується з вимогою про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. Він вказує, що бере активну участь у вихованні та забезпеченні сина, має з дитиною тісний емоційний зв`язок, належні житлові умови в м. Ірпінь, а також фінансово допомагав позивачці та дитині. Також відповідач заперечує твердження позивачки про відібрання дитини, посилаючись на те, що проживання дитини з ним було зумовлено поведінкою матері та побоюваннями щодо її емоційного стану. За твердженням відповідача, під час проживання з ним дитина була забезпечена належними умовами, відвідувала заклад розвитку, секцію, проходила медичні огляди та була забезпечена необхідними речами. 
01 вересня 2025 року ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (том 1 а.с. 80).
13 березня 2026 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі. 
Відповідач та його представник в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечили, проте в частині визначення місце проживання дитини разом з матір`ю просили відмовити. 
Представник третьої особи до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказана позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 06 серпня 2016 року між  ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , Виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області був зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя – ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.08.2016.
Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.08.2019.
Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільно господарство, шлюбні відносини не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, примиритися не бажають, відповідач позов у цій частині визнав повністю, а тому суд вважає необхідним шлюб розірвати.
Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони - здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Вирішуючи позовну вимогу про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, суд виходить з наступного.
З акту обстеження житлово-побутових умов від 20 травня 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 
З довідки №44 від 20 травня 2025 року, виданої Бориспільським закладом дошкільної освіти «Росинка» слідує, ОСОБА_3 відвідує Бориспільський ЗДО «Росинка» з серпня 2022 року. 
З письмових пояснень вихователя групи « ОСОБА_6 » ОСОБА_7 та члена батьківського комітету групи «Барвінок» ОСОБА_8 слідує, що останні роки 2024-2025 вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 . 
Також, між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_9 укладено договір №1/4/2025 від 01.04.2025 року, в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , про надання послуг між приватним закладом дошкільної освіти та батьками дитини. Відповідно до вказаного договору виконавець взяв обов`язок з навчання, розвитку та доглядом за ОСОБА_3 .
З платіжних інструкцій, які містяться в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_2 на рахунок ФОП ОСОБА_9 здійснював регулярні платежі за договором №1/4/2025 від 01.04.2025 року. 
З висновку органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , затвердженого виконавчим комітетом Бориспільської міської ради №981 від 24 листопада 2025 року слідує, що орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю, громадянкою ОСОБА_1 . 
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них проживатиме малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Суд враховує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини перевага не може надаватися одному з батьків виключно з огляду на стать чи формальний статус матері або батька. Вирішальним є саме забезпечення найкращих інтересів дитини, стабільності її середовища проживання, належних умов для розвитку, виховання, навчання та підтримання емоційного зв`язку з обома батьками.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд бере до уваги, що малолітній ОСОБА_3 тривалий час проживав разом із матір`ю, відвідував дошкільний навчальний заклад у м. Борисполі, мав сталі соціальні зв`язки, сформоване побутове та освітнє середовище за місцем проживання матері. З наданих суду письмових пояснень вихователя та члена батьківського комітету вбачається, що саме мати у 2024-2025 роках переважно займалася питаннями виховання, розвитку та догляду за дитиною.
Суд також враховує, що позивачка має належні житлово-побутові умови для проживання дитини, забезпечує її харчування, навчання, дозвілля, медичний супровід та повсякденний догляд. Дані обставини підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов, довідками навчальних закладів, письмовими поясненнями осіб, які безпосередньо спостерігали за участю матері у житті дитини, а також іншими письмовими доказами, дослідженими судом.
Разом з тим, суд не залишає поза увагою доводи відповідача про те, що він бере участь у вихованні дитини, має належні житлові умови, фінансово забезпечує сина, сплачував кошти за навчання та розвиток дитини, організовував її дозвілля і проходження медичних оглядів. Надані відповідачем докази підтверджують його участь у житті дитини та зацікавленість у її вихованні.
Однак наявність у батька належних умов проживання та його участь у забезпеченні дитини самі по собі не є безумовною підставою для визначення місця проживання дитини саме з ним, якщо сукупність установлених судом обставин свідчить про те, що проживання дитини з матір`ю на даний час більшою мірою відповідає її найкращим інтересам, забезпечує стабільність звичного середовища, безперервність навчання, побутового укладу та емоційного зв`язку з особою, яка тривалий час здійснювала основний щоденний догляд за дитиною.
Суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування, затверджений виконавчим комітетом Бориспільської міської ради №981 від 24 листопада 2025 року, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Вказаний висновок не має для суду наперед встановленої сили та оцінюється судом разом з іншими доказами у справі. Разом з тим, суд вважає його обґрунтованим, таким, що відповідає встановленим у справі обставинам, та не вбачає підстав для відхилення цього висновку.
Водночас суд зазначає, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не позбавляє відповідача батьківських прав, не обмежує його у праві на особисте спілкування з дитиною, участь у її вихованні, вирішенні питань освіти, лікування, розвитку та матеріального забезпечення. Батько має право і надалі брати участь у житті дитини, підтримувати з нею емоційний зв`язок, а у разі виникнення спору щодо порядку участі у вихованні дитини — звернутися до органу опіки та піклування або до суду.
З огляду на вік дитини, її сталі соціальні зв`язки, обставини попереднього проживання, участь матері у щоденному догляді, навчанні та вихованні дитини, наявність у матері належних умов проживання, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 відповідатиме найкращим інтересам дитини.
Таким чином, позовні вимоги в частині визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 141, 150, 153, 157, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, Конвенцією про права дитини, суд, —

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.08.2016 року виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис № 3 розірвати.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 за її місцем проживання.
Стягнути з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 2422,4 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційноїскарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 22 червня 2026 року.

Суддя Чирка С.С.