Справа № 734/1091/26
Провадження № 2/734/780/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

11 серпня 2026 року | | селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді – Бараненка С.М.,
за участю: 
секретаря судових засідань – Чумак Н.М.,
представника позивача – Мироненка О.О.,
представника відповідача – Шила І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Козелець в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовною заявою представника Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства – адвоката Мироненка Олега Олександровича до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - 

в с т а н о в и в:

представник Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства – адвокат Мироненко Олег Олександрович звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2023 по 31.01.2026 в сумі 24 811 грн. 39 коп., а також судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, позивач, як комунальне підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги, виконує належним чином, разом з тим відповідач ухиляються від виконання своїх обов`язків зі сплати коштів за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, внаслідок чого за період з 01.02.2023 по 31.01.2026 включно, у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 24 811 грн. 39 коп.
Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у повному розмірі та понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
04.04.2026 року представником відповідача – адвокатом Шилом І.С. через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, згідно якого представник вважає позовну заяву необгрунтованою, безпідставною, позовні вимоги в цілому не доведеними, а обставини, викладені в позовній заяві, не підтвердженими належними, достовірними та достатніми доказами, відтак, вважає законні підстави для задоволення позову відсутні, і просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на викладене у відзиві.
07.04.2026 року представником позивача - адвокатом Мироненком Олегом Олександровичем через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому представник просить задовольнити позов у повному обсязі з підстав вказаних у відповіді на відзив. 
09.04.2026 року представником відповідача – адвокатом Шилом І.С. через систему «Електронний суд» подано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого сторона відповідача не погоджується та відхиляє наведені представником позивача - адвокатом Мироненком Олегом Олександровичем у відповіді від 07.04.2026 на відзив доводи та заперечення проти відзиву на позовну заяву, вважає їх юридично неспроможними, такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві та фактичних обставинах справи, з огляду на те, що: сам факт права власності на житловий будинок не є безумовною підставою для нарахування плати за послуги з водопостачання та водовідведення без їх фактичного споживання, а відсутність проживання та споживання послуг виключає обов`язок їх оплати; сам по собі публічний договір не створює зобов`язань без факту приєднання або фактичного користування послугою, а відсутність доказів отримання послуг та приєднання до договору виключає виникнення обов`язку їх оплати; нарахування боргу є фіктивним, оскільки відсутні докази фактичного водоспоживання, не підтверджено навіть технічної можливості споживання; фактично позивач намагається: перекласти обов`язок доказування на відповідача; стягнути кошти за відсутності правових підстав; легалізувати “нормативні” нарахування без споживання; позиція позивача є зловживанням правом ігнорування: доказів не проживання, вимог закону, правових позицій Верховного Суду, свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку позивача; фактично позивач: намагається стягнути плату з відповідача за неіснуючі послуги, діє всупереч принципам справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України), зловживає правом на звернення до суду, в порушення ст. 44 ЦПК України про неприпустимість зловживання процесуальними правами. Таким чином, подана стороною позивача відповідь на відзив є формальною і не містить нових даних, які б впливали на вирішення справи, або правових аргументів, які б спростовували позицію відповідача. Відтак, позовні вимоги є: необґрунтованими; недоведеними; такими, що суперечать чинному законодавству та практиці Верховного Суду. У зв`язку з чим, представник відповідача просить зокрема визнати доводи позивача необґрунтованими та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
22.05.2026 до суду від представника позивача - адвоката Мироненка Олега Олександровича надійшло письмове клопотання про доручення письмових доказів до матеріалів справи, а саме засвідченої копії сторінки Журналу реєстрації лічильників Остерського ВУЖКГ.
13.07.2026 представником позивача - адвокатом Мироненком Олегом Олександровичем через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення у справі в яких останній зазначає, що відповідач є власником будинку, підключеного до централізованих мереж позивача. Право власності є достатньою правовою підставою для виникнення зобов`язання щодо оплати комунальних послуг - незалежно від фактичного проживання. Факт підключення будинку відповідача до мережі централізованого водопостачання позивача підтверджений документально - записом № 47 Журналу реєстрації лічильників - щонайменше з 01.05.2010, тобто за 13 років до початку спірного періоду. Протягом трьох років спірного періоду відповідач не виконував встановленого законом обов`язку повідомляти виконавця про відсутність споживачів та ініціювати перерахунок. Заява про перерахунок, подана лише після порушення судового провадження, не є належним виконанням цього обов`язку і не скасовує вже існуюче грошове зобов`язання. Надані відповідачем докази - акт обстеження, довідка та витяг з реєстру - складені post factum, відображають стан лише на квітень 2026 року і не спростовують правомірності нарахувань за кожен місяць спірного боргу з лютого 2023 по січень 2026. Нарахування позивача здійснені відповідно до чинного законодавства, встановлених тарифів та норм споживання. Відповідач жодним чином не спростував ані правильності розрахунку, ані його розміру. Практика Верховного Суду, наведена самим відповідачем, підтверджує, а не спростовує позицію позивача: власник нерухомості не звільняється від оплати комунальних послуг лише через факт непроживання. У зв`язку з чим представник просить зокрема задовольнити позовні вимоги Остерського виробничого управління житлово комунального господарства у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 24 811,39 грн. та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
13.07.2026 представником відповідача – адвокатом Шилом І.С. через систему «Електронний суд» подано заперечення на клопотання сторони позивача про доручення письмових доказів до матеріалів справи, в якому сторона відповідача просить суд визнати аркуш із Журналу реєстрації лічильників Остерського ВУЖКГ (запис № 47) неналежним та недопустимим доказом, і не брати зазначений документ до уваги при встановленні фактичних обставин справи та ухваленні рішення та відмовити представнику позивача - адвокату Мироненку О.О. в задоволенні заявленого клопотання про долучення до матеріалів справи засвідченої копії сторінки Журналу реєстрації лічильників Остерського ВУЖКГ (запис № 47) на 1 арк., з підстав вказаних у письмових запереченнях на клопотання.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити, оскільки не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідач в судові засідання не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від останнього на час розгляду справи до суду не надходило. Про дату, час та місце судових засідань повідомлявся судом належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України.
Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Згідно частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частин 1 - 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом встановлено, що відповідачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (надалі – Житловий будинок), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 467490083 від 10.03.2026. Село Жуківщина входить до Остерської територіальної громади.
Позивач надає відповідачу житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується наступним. 
Між Відповідачем та Остерським ВУЖКГ був укладений публічний Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в порядку, передбаченому до ст. 634 ЦК України. 
Пунктом 1.1. Статуту Остерського виробничого управління житлово комунального господарства, затвердженого Рішенням тридцять третьої сесії сьомого скликання Остерської міської ради 22.02.2019 № 887 (надалі – Статут) передбачено, що Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства (надалі Підприємство) є комунальним підприємством Остерської міської ради Чернігівської області. 
Згідно з п. 2.1. Статуту Підприємство створюється для задоволення суспільних та особистих потреб з метою одержання прибутку шляхом систематичного здійснення виробничої, підприємницької діяльності по наданню житлово-комунальних, торговельних, сервісних, будівельних, побутових, похоронних, авто послуг та іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому чинним законодавством України.
Відповідно до п. 2.2. Статуту предметом та видами діяльності Позивача є надання послуг з водопостачання та водовідведення. 
Окрім того, як вбачається з Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності Позивача є забір, очищення та постачання води. Місцезнаходження позивача - вул. 1-го Травня, 46, м. Остер, Чернігівський район, Чернігівська область. 
Відповідно до Листа від 10.04.2025 вих. № 600/03-10, наданого Остерською міською радою Чернігівського району Чернігівської області у відповідь на адвокатський запит адвоката Олега Мироненка від 08.04.2025 вих. № 08/04-1 – на території Остерської міської ради комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надає Остерське виробниче управління житлово комунального господарства (позивач). 
Отже, саме позивач, як юридична особа, був створений Остерською міською радою для надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення жителям територіальної громади Остерської міської ради та є єдиним постачальником комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення всім споживачам, що проживають на території Остерської міської ради (Остерської громади). 
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 (надалі – Закон). Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно зі статтею 1 Закону, житлово-комунальні послуги – це результат Документ сформований в системі «Електронний суд» 13.03.2026 4 господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово комунальних послуг. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 зазначеного Закону до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. 
Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. 
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Згідно із вимогами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином Законом України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово- комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.
Конклюдентні дії це дії фізичної особи, як Замовника послуг що виражають її волевиявлення на встановлення правовідносин, зокрема, на укладання договору, висловлені не в формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновки про такий намір.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17.
Як вбачається з Інформаційної довідки №467490083 відповідач набув право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , ще 19.02.2008 року і з цього моменту користується послугами з водопостачання та водовідведення, що надаються позивачем. Отже, такими конклюдентними діями відповідач прийняв оферту та фактично підтвердив укладання договору про надання послуг з водопостачання.
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951 цс 15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача віл оплати послуг у повному обсязі».
Такі дії відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України породжують цивільні права та обов`язки сторін.
Враховуючи викладене вище, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користуються.
З аналізу письмових доказів наданою стороною відповідача вбачається, що незгода відповідача з позовом зводяться до того, що відсутній факт приєднання або фактичного користування послугою, а сам публічний договір не створює зобов`язання без такого факту, а також відповідач не проживає та не зареєстрований у належному йому житловому будинку з 2020 року, у зв`язку з чим не повинен сплачувати вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.02.2023 по 31.01.2026. 
Так, Верховний Суд України у постанові від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 дійшов висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, навіть гіпотетичні посилання Відповідача на відсутність індивідуально підписаного письмового договору жодним чином не усувають його обов`язку сплачувати за надані послуги. Крім того, довід Відповідача про те, що сам факт його непроживання у житловому будинку автоматично звільняє його від оплати послуг, прямо суперечить правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 03.04.2020 року у справі № 344/8248/17-ц, де зазначено, що непроживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг.
Крім цього, будь-яких доказів припинення чи зупинення послуги з водопостачання та водовідведення, актів відключення чи технічної документації, які б підтверджували припинення/зупинення водопостачання чи водовідведення, повідомлення відповідача про відсутність споживачів, матеріали справи не містять, що означає, що юридично послуга вважається такою, що надавалася безперервно.
Відповідно до п. 37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2019 № 690 (надалі - Правила) розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць.
Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається з довідки вих. № 27 від 10.02.2026 відповідач не сплачує комунальні послуги за водопостачання та водовідведення починаючи з лютого 2023 року.
Оскільки у зазначеному житловому будинку відсутній засіб обліку спожитої води, нарахування плати за послуги з водопостачання здійснюється по нормі, згідно тарифів Остерського ВУЖКГ на без облікове (без лічильника) споживання питної води, затверджених відповідними Рішеннями виконавчого комітету Остерської міської ради.
Рішенням Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області № 04-06/VIII від 20.08.2021 «Про внесення змін до рішення сесії міської ради № 06-01-02/VIII від 18 лютого 2021 року «Про затвердження рішення виконавчого комітету Остерської міської ради від 29 січня 2021 року № 04-02/VIII «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються комунальним підприємством Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» (надалі – Рішення № 04-06/VIII від 20.08.2021) було встановлено тариф на послуги з централізованого водопостачання у розмірі 20,20 грн за 1 куб. м та тариф на послуги з централізованого водовідведення у розмірі 63,00 грн за 1 куб. м. Відповідно до норм споживання води для категорії «Вода в домі, газова колонка», норма споживання становить 187,0 літрів на добу на 1 особу.
Станом на момент подачі даної позовної заяви до суду (13.03.2026) сума заборгованості відповідача за водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2023 по 31.01.2026 становить 24 811 грн. 39 коп. 
Так, проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.02.2023 по 31.01.2026 в сумі 24 811 грн. 39 коп., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 88 від 10.03.2026 року про сплату судового збору в сумі 2662,40 грн., а тому враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги представника Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства – адвоката Мироненка Олега Олександровича до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Остерського виробничого Управління житлово-комунального господарства (ідентифікаційний код юридичної особи: 03358038; місцезнаходження: вул. 1-го Травня, буд. 46, м. Остер, Чернігівський район, Чернігівська область), заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.02.2023 по 31.01.2026 в сумі 24 811 (двадцять чотири тисячі вісімсот одинадцять) грн. 39 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Остерського виробничого Управління житлово-комунального господарства (ідентифікаційний код юридичної особи: 03358038; місцезнаходження: вул. 1-го Травня, буд. 46, м. Остер, Чернігівський район, Чернігівська область), судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.
Рішення в повному обсязі виготовлено 20 серпня 2026 року.

Головуючий суддя Сергій БАРАНЕНКО