МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Димитрія Ростовського, 35, смт Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001,
тел/факс (04578)5-13-39, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2026 р. Справа № 370/749/26
Провадження № 1-кп/370/25/26

Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 
№ 12026111310000003 від 01 січня 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фасова Бучанського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, працює на посаді охоронника 2-го відділу оперативного реагування управління оперативного реагування департаменту фізичної та технічної охорони об`єктів КО «Муніципальна охорона», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, визначеного частиною другою 
статті 286 Кримінального кодексу України

у с а т а н о в и в:

Водій ОСОБА_4 31 грудня 2025 року близько 09 год 20 хв, керував технічно-справним автомобілем марки «Ford», моделі «Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі по вул. Новоселицька у межах 
с. Бишів Фастівського району Київської області у напрямку центра с. Бишів.
Рухаючись по вказаній автомобільній дорозі, ОСОБА_4 , обізнаний, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, діючи з необережністю у формі кримінальною протиправної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості та напрямку руху, не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням свого транспортного засобу, не маючи для цього перешкод технічного характеру, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» та здійснив виїзд на зустрічну смугу, відносно свого напрямку руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки Mercedes Вепz», моделі «Vito», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки Mercedes Вепz», моделі «Vito», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: хребетно-спинно-мозкова травма: крайовий перелом передньої частини тіла 5-го шийного хребця, переломи тіл 5-го, 6-го шийних хребців, переломи дужок хребця 6-го шийного хребця, забій спинного мозку на рівні 3-4 шийних хребців; гематома лівої брови, садно лобної ділянки.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи описані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_6 утворилися від дії тупого предмету, гематома за механізмом удару/стиснення, садно – за механізмом тертя (ковзного удару), травма хребта – внаслідок його надмірного згинання та/або розгинання та у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2. «Дослідження технічного стану транспортних засобів», несправностей в рульовому керуванні, системі робочого гальма та елементів підвіски транспортного засобу - автомобіля марки «Ford», моделі «Моmdeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , які могли виникнути до ДТП, не виявлено.
Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1. «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», в діях водія транспортного засобу автомобіля марки «Ford», моделі «Моmdeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, визначеного частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, повністю погодився з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, повністю відшкодував потерпілим шкоду та просив суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки має утримувати свою сім`ю.
Ураховуючи, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи, на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників судового провадження, які, як з`ясував суд, правильно розуміють зміст обставин у справі і не оспорюють їх, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Разом з цим, суд роз`яснив учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, повністю доведена.
Прокурор просив призначити міру покарання у виді позбавлення волі строком 
на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки із застосуванням статті 75 Кримінального кодексу України, звільнивши обвинуваченого від основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Захисник обвинуваченого просила врахувати молодий вік обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, щиро розкаявся, визнав свою вину, активно сприяв досудовому розслідуванню, відшкодував шкоду потерпілому у розмірі 200 000 грн, а також 100 000 грн відшкодував дружині потерпілого ОСОБА_7 , яка знаходилась у транспортному засобі під час зіткнення та отримала легкі тілесні ушкодження, що зазначено у їхніх розписках про відсутність до обвинуваченого претензій та призначити обвинуваченому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Приписами частини другої статті 50 Кримінального кодексу України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із статтею 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 Кримінального кодексу України.
Санкція частини другої статті 286 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Під час призначення покарання ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із статтею 12 Кримінального кодексу України є нетяжким, а також особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України є щире каяття та активне сприяння досудового розслідуванню.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України суд не встановив.
Також суд враховує особу обвинуваченого, його молодий вік, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має тісні соціальні зв`язки, добровільно відшкодував шкоду потерпілим, офіційно працює, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.
З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції частини другої статті 286 Кримінального кодексу у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки не вбачає доцільності застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Водночас, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням статті 75 Кримінального кодексу України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, визначені статтею 76 Кримінального кодексу України.
Відповідно до частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Судові витрати відповідно до довідки про витрати на проведення експертиз під час досудового розслідування у кримінальному провадженні вирішити на підставі статті 124 Кримінального процесуального кодексу України.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує у відповідності до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 100, 124, 174, 349, 368, 370, 374, 376, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, визначеного частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України.
Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 76 Кримінального кодексу України періодично з`являтися для реєстрації до повноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід не обирався.
Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 15 599 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 50 коп. (реквізити для зарахування коштів з судових витрат: рахунки відкриті в органах Державної казначейської служби України по коду доходів 24060300 «Інші надходження, МФО 899998).
Скасувати арешт, накладений слідчим суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області ухвалою від 07 січня 2026 року на автомобіль «Ford» моделі «Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .
Речовий доказ автомобіль «Ford» моделі «Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_3 – повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок суду набирає законної сили після завершення строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку – після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.
Копії вироку після його проголошення вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1