РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
24 липня 2026 р.  Справа № 120/8262/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНАВТОТРАК" до Головного управління ДПС у Вінницькій області Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНАВТОТРАК» до Головного управління ДПС у Вінницькій області Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на протиправність податкового повідомлення-рішення відповідача від 28.02.2025 року № 0056630706, прийняте на підставі Акта перевірки від 27.01.2025 року № 2083/02-32-07-06/41339286.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У встановлений судом строк від представника Головного управління ДПС у Вінницькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України до суду надійшов відзив, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки оскаржувана перевірка проведена ним у відповідності до вимог чинного законодавства, а надані позивачем пояснення та докази не спростовують фактів порушення ним вимог Закону, відтак вважає висновки викладені в акті перевірки та податкове повідомлення-рішення прийняте на цій підставі - правомірними.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що враховуючи порушення і неправильне застосування відповідачем вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про валюту і валютні операції», Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», ТОВ «ВІНАВТОТРАК», податкове повідомлення-рішення від 28.02.2025 року №0056630706 є необґрунтованим, безпідставним, незаконним і таким, що підлягає скасуванню, а твердження, викладені відповідачем у відзиві на адміністративний позов, - такими, що не заслуговують на увагу.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНАВТОТРАК» зареєстроване як юридична особа 18.05.2017 року та здійснює господарську діяльність на підставі Статуту, затвердженого рішенням одноособового учасника ТОВ «ВІНАВТОТРАК», протокол № 3 від 29 липня 2024 року.
13.07.2022 ТОВ «ВІНАВТОТРАК» було укладено договір купівлі-продажу №20220713А01 від (далі також - контракт) із нерезидентом DSC TRADING CO., LTD, Китай (Продавець), предметом якого є здійснення операцій купівлі-продажу на умовах СІF-Копер, автомобіля MY 2021 Zeekr 001 YOU VERSION, VIN: НОМЕР_1 , білого кольору, вартістю 56000,00 дол.США.
Сторони узгодили у контракті такі умови оплати: покупець здійснює оплату банківським переказом в доларах США, в розмірі 100 % попередньої оплати перед завантаженням. Очікувана дата поставки - впродовж 10 днів після отримання 100 % оплати.
На виконання умов контракту 19.07.2022 ТОВ «ВІНАВТОТРАК» з валютного рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», платіжним дорученням № 24 від 18.07.2022 перерахувало на користь нерезидента попередню оплату за товар в сумі 56000,00 дол. США/1638274,40 грн.
На переконання представника позивача, ТОВ «ВІНАВТОТРАК» в повному обсязі виконало взяті на себе зобов`язання за контрактом № 20220713А01 від 13.07.2022, однак, з незалежних від ТОВ «ВІНАВТОТРАК» причин імпортний товар від нерезидента на митну територію України не надійшов. У зв`язку з дією форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), у продавця (DSC TRADING CO., LTD, Китай) виникли суттєві перешкоди для виконання зобов`язань за контрактом № 20220713А01 від 13.07.2022, у зв`язку з чим дія контракту була зупинена.
Враховуючи подальшу неможливість виконання контракту, сума попередньої оплати в розмірі 56000,00 дол.США/2047841,60 грн. була повернена нерезидентом DSC TRADING CO., LTD, Китай, шляхом зарахування на розподільчий рахунок ТОВ «ВІНАВТОТРАК» - НОМЕР_3 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», в наступні дати: - 06.04.2023 - в сумі 55906,66 дол.США/2044428,29 грн.; - 12.04.2023 - в сумі 93,34 дол.США/3413,31 грн.
В подальшому, на підставі направлення від 13.01.2025 №265, виданого Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, ОСОБА_1 - головним державним інспектором відділу перевірок фінансових операцій управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідно до п.п.191.1.4. п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4. п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82, п.69.2 ст.69 підрозділу 10 розділу XX перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ, на підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 10.01.2025 №277к, на підставі повідомлення уповноваженого банку щодо порушення законодавчо встановленого строку розрахунків за зовнішньоекономічною операцією, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «ВІНАВТОТРАК», з питань дотримання вимог валютного законодавства при проведенні розрахунків по контракту № 20220713А01 від 13.07.2022 за період з 13.07.2022 по 31.12.2024 року.
За результатами перевірки встановлено порушення вимог ч.3 ст.13 Закону України від 21.06.2018 №2473-УІІІ «Про валюту і валютні операції», п.142 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (із змінами та доповненнями), в результаті чого допущено порушення вимог валютного законодавства по контракту №20220713А01 від 13.07.2022 року, укладеному із нерезидентом DSC TRADING CO., LTD, Китай за операцією, здійсненою 19.07.2022 року на суму 56000,00 дол. США, за період з 15.01.2023 по 06.04.2023, складено акт №2083/02-32-07-06/41339286 від 27.01.2025 та нараховано пеню в сумі 503769,03 грн.
Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки від 27.01.2025 року №2083/02-32-07-06/41339286, ТОВ «ВІНАВТОТРАК» було направлено до Головного управління ДПС у Вінницькій області заперечення до акта перевірки, однак, відповідачем було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 28.02.2025 року №0056630706.
ТОВ «ВІНАВТОТРАК» не погодилося з податковим повідомленням-рішенням від 28.02.2025 року №0056630706, винесеними Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, у зв`язку з чим направило до Державної податкової служби України Скаргу № 00125 від 17.05.2025 року на спірне податкове повідомлення-рішення. 
27.05.2025 року до ТОВ «ВІНАВТОТРАК» надійшло рішення ДПС України про результати розгляду скарги №13535/6199-00-06-01-03-06 від 12.05.2025 року, відповідно до якого ДПС України залишила без змін податкове повідомлення-рішення від 28.02.2025 року №0056630706 Головного управління ДПС у Вінницькій області, а скаргу ТОВ «ВІНАВТОТРАК» – без задоволення.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНАВТОТРАК» не погоджуючись із зазначеним вище рішенням Головного управління ДПС у Вінницькій області звернулось до суду за захистом своїх прав з даним позовом.
Суд розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог виходив з такого.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Закон України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII) визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Частиною першою статті 3 Закону № 2473-VIII встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону № 2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Частинами п`ятою, шостою цієї статті Закону передбачено, що Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Згідно з частиною дев`ятою статті 11 Закону № 2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.
Відповідно до положень пункту 75.1 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до підпункту 78.1.7. пункту 78.1. статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Пунктом 78.4. ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Відповідно до абз. 3 підпункту 69.35-1. підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу, тимчасово, з 1 грудня 2023 року, діє мораторій: на проведення документальних перевірок платників податків, податкова адреса яких станом на дату початку бойових дій є територія, на якій ведуться активні бойові дії, - до останнього числа місяця, в якому було завершено бойові дії на відповідній території, а в разі зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження, крім документальних позапланових перевірок: що проводяться виключно на звернення платника податків; що проводяться з підстав, визначених підпунктами 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.12, 78.1.21 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; платників податків, щодо яких отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків вимог валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для призначення документальної позапланової виїзної перевірки стало отримання контролюючим органом, податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків ТОВ «ВІНАВТОТРАК» валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а саме: витяги з інформації Національного банку України про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.02.2023, по контракту № 20220713А01 від 13.07.2022 за операцією, здійсненою 19.07.2022 року (лист №4218/7/99-00-07-05-02-07 від 24.02.2023 року)
Відповідно до положень частини 3 статті 13 ЗУ «Про валюту та валютні операції», у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
За змістом частини десятої статті 11 Закону № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 Закону № 2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до частин першої, другої, третьої, п`ятої, восьмої статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
За змістом ч.5 ст.13 Закону №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Пунктом 14-3 Постанови № 18 зазначено, що граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 14-2 цієї постанови не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій.
Відповідно до положень статті 20 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» №361-ІХ, фінансові операції є пороговими, якщо сума, на яку здійснюється кожна із них, дорівнює чи перевищує 400 тисяч гривень (для суб`єктів господарювання, які проводять лотереї та/або азартні ігри, - 55 тисяч гривень) або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів 400 тисяч гривень на момент проведення фінансової операції.
Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.
Згідно Додатку 5 до акта №2083/02-32-07-06/41339286 від 27.01.2025 позивачу нарахована пеня у загальному розмірі 503769,03 грн.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина четверта статті 11 Закону №2473-VIII).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина шоста статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції»).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (часина восьма статті 13 Закону №2473-VIII).
Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
Як встановлено судом, ТОВ «ВІНАВТОТРАК» зареєстроване як юридична особа 18.05.2017 року та здійснює господарську діяльність на підставі Статуту, затвердженого рішенням одноособового учасника ТОВ «ВІНАВТОТРАК», протокол № 3 від 29 липня 2024 року
13.07.2022 ТОВ «ВІНАВТОТРАК» було укладено договір купівлі-продажу №20220713А01 від (далі також - контракт) із нерезидентом DSC TRADING CO., LTD, Китай (Продавець), предметом якого є здійснення операцій купівлі-продажу на умовах СІF-Копер, автомобіля MY 2021 Zeekr 001 YOU VERSION, VIN: НОМЕР_1 , білого кольору, вартістю 56000,00 дол.США.
Сторони узгодили у контракті такі умови оплати: покупець здійснює оплату банківським переказом в доларах США, в розмірі 100 % попередньої оплати перед завантаженням. Очікувана дата поставки - впродовж 10 днів після отримання 100 % оплати.
На виконання умов контракту 19.07.2022 ТОВ «ВІНАВТОТРАК» з валютного рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», платіжним дорученням № 24 від 18.07.2022 перерахувало на користь нерезидента попередню оплату за товар в сумі 56000,00 дол. США/1638274,40 грн.
На підставі ч. 1 ст.13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VІІІ “Про валюту і валютні операції”, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до п.142 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 “Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану” (із змінами та доповненнями), граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Операція з перерахування авансового платежу на користь нерезидента облікована 19.07.2022 року в бухгалтерському обліку ТОВ “ВІНАВТОТРАК”.
Однак, імпортний товар від нерезидента на митну територію України не надійшов.
Станом на 15.01.2023 року за розрахунками по контракту № 20220713А01 від 13.07.2022 року за операцією, здійсненою 19.07.2022 року, утворилась прострочена дебіторська заборгованість в сумі 56000,00 дол.США, граничний строк погашення якої минув 14.01.2023.
Вказана сума простроченої дебіторської заборгованості закрилась в повному обсязі, в сумі 56000,00 дол. США/2047841,60 грн. шляхом повернення нерезидентом валютних коштів, які були зараховані на розподільчий рахунок №UА723808050000000002603897307, відкритий ТОВ “ВІНАВТОТРАК” в уповноваженому банку - АТ “РАЙФФАЙЗЕН БАНК”, в наступні дати: 
-06.04.2023 - в сумі 55906,66 дол.США/2044428,29 грн.; 
-12.04.2023 - в сумі 93,34 дол.США/3413,31 грн.
На підставі чого контролюючий орган дійшов висновків, викладених в акті перевірки, щодо порушення позивачем граничних строків розрахунків у сфері ЗЕД передбачених положеннями Закону України «Про валюту і валютні операції», а саме встановлено порушення ТОВ «ВІНАВТОТРАК»: - частини 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», пункту 142 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» за зовнішньоекономічним контрактом №20220713А01 від 13.07.2022 року, укладеним із нерезидентом DSC TRADING CO., LTD, Китай.
Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, контролюючий орган дійшов помилкових висновків, оскільки ним не враховані форс-мажорні обставини, що обумовили затримку доставки товару та, відповідно, порушення граничних строків розрахунків у сфері ЗЕД. Зокрема, відповідачем не було враховано дію карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Відтак, позивач, посилаючись на положення статті 112 ПК України заперечує існування вини платника та її доведеність під час перевірки.
Суд наголошує, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Суд зазначає, що строки поставки товару, визначені сторонами у договорі та додаткових угодах до нього, підлягають урахуванню при визначенні моменту належного виконання зобов`язань контрагентом. Водночас відповідно до вимог чинного законодавства такі строки не можуть виходити за межі граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, встановлених Національним банком України.
Отже, умови договору щодо строків поставки мають юридичну силу лише в тій частині, яка узгоджується із зазначеними імперативними приписами. Домовленості сторін не можуть змінювати чи продовжувати строки, встановлені Національним банком України, оскільки останні є обов`язковими до застосування незалежно від волевиявлення учасників правовідносин.
Таким чином, у будь-якому випадку граничний строк розрахунків у спірних правовідносинах не міг перевищувати 180 днів з дня здійснення авансового платежу.
Відповідні висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 17.09.2025 у справі № 160/6138/24.
Згідно із ч.2 ст.13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Відповідно до ч.3 ст.13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
За змістом ч.5 ст.13 Закону №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Згідно ч.6 ст.13 Закону №2473-VIII, у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Отже, у разі зупинення виконання господарської операції, яке зумовлене виникненням форс-мажорних обставин, зупиняється як перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, так і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.
Законодавцем передбачено випадок не застосування фінансової відповідальності у вигляді нарахування пені (зупинення строку нарахування пені) лише у разі виникнення форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань іншою стороною правочину.
При виникненні форс-мажорних обставин, одна із сторін договору повинна довести, що наявні обставини мають відношення до конкретного господарського зобов`язання та унеможливлюють після постачання товару або здійснення авансового платежу отримання резидентами валютної виручки або поставку їм імпортного товару на невизначений строк, а також з метою не нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків у період дії форс-мажорних обставин необхідно засвідчити даний факт відповідною довідкою уповноваженої організації (органу) країни нерезидента та/або сертифікатом ТПП.
Це означає, що дія карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), на яку посилається позивач є форс-мажорною обставиною та підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань та встановлена належним чином. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та обставинами на які посилається позивач.
Так, дійсно, відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України протягом дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, проте така застосовна у сфері справляння податків і зборів та не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.
Крім того, зміни до положень Закону України «Про валюту і валютні операції» здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Однак до Закону № 2473-VIII не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).
При цьому суд зауважує, що маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення, у вигляд порушення строків розрахунків, від відповідальності у вигляді пені законодавець вносить відповідні зміни саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».
Так, Законом України № 2260-IX від 12.05.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» статтю 16 Закону України «Про валюту і валютні операції» доповнено пунктом 13 такого змісту: "13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» від 9 квітня 2022 року № 426.
Тобто, на переконання Судової палати, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом не нарахування (не застосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до Закону України «Про валюту і валютні операції», проте таких змін внесено не було.
З огляду на наведене, висновок, що дія положення абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, який передбачає не нарахування пені протягом дії карантину, розповсюджується і на пеню за порушення строків розрахунків, що передбачена частиною п`ятою Закону України «Про валюту і валютні операції», є помилковим.
Таким чином, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі №420/1538/23, від 28.03.2024 у справі №380/17879/22, від 13.05.2024 у справі № 420/11208/23 та сформулювала у постанові від 23.07.2024 по справі №240/25642/22 такий правовий висновок:
Пеня, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
З огляду на вищевикладене, доводи позивача про протиправність нарахування пені відповідно до приписів абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України є необґрунтованими.
Також суд зазначає, що за змістом частини шостої статті 13 Закон України «Про валюту і валютні операції» у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Тобто, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видано Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами для резидентів, або уповноваженою організацією (органом) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) є підставою для подовження законодавчо встановлених термінів (строків) розрахунків на період дії форс-мажорних обставин та підставою для не нарахування пені на період дії форс-мажорних обставин.
Отже, введення воєнного стану в Україні не можна розцінювати як форс-мажорну обставину для невиконання вимог контракту №20220713А01 від 13.07.2022 року нерезидентом DSC TRADING CO., LTD, Китай.
В той же час, позивач не надав ні контролюючому органу, ні суду копії документів уповноважених установ, які б могли підтвердити настання випадків, які можливо віднести до обставин непереборної сили - форс-мажору, що зумовили неможливість виконання своїх обов`язків за контрактом нерезидентом DSC TRADING CO., LTD, Китай.
Як зазначалося судом, якщо Закон № 2473-VIIІ передбачає, що на підтвердження існування форс-мажорних обставин необхідно надавати відповідну довідку уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
При цьому Закон № 2473-VIIІ вимагає для підтвердження факту настання форс-мажорних обставин саме сертифікат (довідку), в якому буде зазначено не тільки про наявність самих по собі обставини непереборної сили, але і те, що такі обставини є форс-мажорними саме для конкретного випадку (договору, зобов`язання, операції).
Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №620/14203/23.
Верховним Судом у постанові від 12.12.2024р. (справа № 380/839/24) та у постанові від 14.01.2025 року (справа № 440/17191/23) із посиланням на постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, від 25.01.2022р. у справі №904/3886/21, від 18.01.2024р. у справі №914/2994/22, зазначено, що усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку.
Ключовою ознакою форс-мажорної обставини є причинно-наслідковий зв`язок між такими обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання.
Позивачем відповідних доказів на підтвердження існування форс-мажорних обставин, в тому числі а інформаційні довідки від контрагентів, до суду не надано, а лист Торгово-промислової палати України, на який посилається позивач не є належними та достатнім підтвердженням форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах в межах даної справи, оскільки він є документом загального інформаційного характеру та не може вважатися сертифікатом, як і не є доказом настання форс-мажору для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні.
Отже, посилання позивача на існування форс-мажорних обставин в межах спірних правовідносин, як підстави для звільнення його від відповідальності за порушення граничних строків розрахунків по валютним операціям, виявленим в ході перевірки контролюючого органу, не знайшли підтвердження в межах даної справи. Відтак, податковий орган дійшов правильних висновків, щодо застосування до позивача адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті.
Також суд зазначає, що хоча положеннями Закону № 2473-VIII не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення Податкового кодексу України. Закон України «Про валюту і валютні операції» та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики.
Відтак, підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції») - відсутні.
Згідно з положеннями абзацу другого частини восьмої статті 16 Закону № 2473-VIII рішення про застосування до уповноважених установ, суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається органами валютного нагляду відповідно до компетенції, визначеної частинами п`ятою і шостою статті 11 цього Закону, у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення.
Відповідно до частини десятої статті 11 Закону № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом. Органом валютного нагляду відповідно до цього Закону є, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (частина четверта статті 11 Закону № 2473-VIII).
На виконання вимог положень пунктів 3,4 частини першої статті 14 Закону № 2473-VIII за порушення вимог валютного законодавства (крім порушення строків за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлюється згідно із статтею 13 цього Закону) можуть бути застосовані:
- до юридичних осіб (крім уповноважених установ) - заходи впливу у вигляді штрафних санкцій;
- до фізичних осіб, посадових осіб уповноважених установ, посадових осіб юридичних осіб - заходи впливу у вигляді штрафів, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, має право адекватно вчиненому порушенню застосувати до юридичних осіб (крім уповноважених установ) захід впливу у вигляді штрафних санкцій у розмірі до 100 відсотків суми операції, проведеної з порушенням валютного законодавства (частина четверта статті 14 Закону №2473-VIII).
Аналіз наведених положень свідчить, що Закон № 2473-VIII розмежовує заходи впливу, до яких віднесено штрафні санкції і штрафи, які передбачені статтею 14 вказаного Закону, та пеню за порушення строків розрахунків в іноземній валюті, нарахування якої врегульовано статтею 13 Закону № 2473-VIII.
Отже, положення абзацу другого частини восьмої статті 16 Закону № 2473-VIII, яким визначено, що рішення про застосування до суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення, не є застосовним по відношенню до пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті, оскільки така (пеня) не є заходом впливу, перелік яких наведено у статті 14 Закону № 2473-VIII.
Частинами першою - третьою статті 3 Закону № 2473-VIII передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Отже, суд вважає, що спірні правовідносини врегульовані спеціальним Законом № 2473-VIII, і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема, і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 23.07.2024 по справі № 240/25642/22, та була неодноразово підтримана Верховним Судом у постановах від 27.02.2025 по справі № 520/2941/24, від 13.02.2025 по справі № 520/7911/23, від 13.03.2025 по справі № 560/19941/23, які в силу частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування.
Так, Закон України «Про валюту і валютні операції», у статті 13 передбачає підстави для зупинення та/або продовження граничних строків розрахунків, зокрема, за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку (частина 4); у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин (частина 6); у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується (частина 7).
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд вважає, що у зв`язку з порушенням позивачем граничних строків розрахунків, та за відсутності належним чином підтверджених обставин, що звільняли б позивача від відповідальності, контролюючий орган мав правові підстави для нарахування позивачеві пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІНАВТОТРАК" (вул. Мічуріна, буд. 54, с. Ксаверівка, Вінницький район, Вінницька область, 23220, код ЄДРПОУ: 41339286)
Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21028, код ЄДРПОУ: ВП 44069150)

Суддя   Чернюк Алла Юріївна