ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 липня 2026 року   м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Ювченка А.В. на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19.06.2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 185-10 ч.2 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В : 

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 червня 2026 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700 гривень в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. та роз`яснено йому зміст ст. 307, 308 КУпАП.
Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення, 10 травня 2026 року о 14 год. 10 хв., ОСОБА_1 в складі групи осіб, спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на території Кам`янецької об`єднаної територіальної громади, на відстані 1200 метрів до лінії державного кордону, на напрямку 810 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », під час затримання вчинив злісну непокору військовослужбовцю, а саме: на неодноразову вимогу військовослужбовця зупинитись та припинити рух в сторону ДК, пред`явити документи, ОСОБА_1 не виконав та вдався до втечі, однак в ході переслідування був затриманий. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10 Положення «Про прикордонний режим», ст. 34 Закону України «Про Державний кордон України» та п. 12 ст. 20 ЗУ «Про ДПСУ», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185-10 КУпАП.
На вказану постанову суду адвокат Ювченко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Вказував, що дії ОСОБА_1 були продиктовані виключно інстинктом самозбереження, страхом за життя в умовах раптової, непередбачуваної та незрозумілої обстановки. ОСОБА_1 рухався на автомобілі відкритою 
ЄУНСС 715/1938/26 НП 33/822/316/26 головуючий у 1 інстанції Цуренко А.В. 
місцевістю, яка не мала ознак режимності, навколо не було попереджувальних знаків, шлагбаумів, блок постів, які б свідчили про те, що він знаходиться в прикордонній зоні. Під час руху автомобіля в умовах шумової обстановки, як шум двигуна та гучна музика, ОСОБА_1 не зрозумів звідки здійснюються постріли та після зупинки здійснив спробу заховатися, задля збереження свого здоров`я. 
Зазначав, що в матеріалах справи немає доказів того, що перед застосуванням зброї працівники ДПСУ висловили законну вимогу зупинитися. 
Також апелянт вказує, що письмові пояснення, які були підписані ОСОБА_1 ,. не є істотними, оскільки на останнього здійснювався психологічний тиск після затримання. 
На думку апелянта, в матеріалах справи немає допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, а тому оскаржувана постанові підлягає скасуванню. 
Заслухавши адвоката Ювченко А.В., який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 є правильним, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Відповідно до п. 7 Положення «Про прикордонний режим», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 27.07.1998 р., громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).
Згідно з п. 10 вказаного Положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.
Цим же Положенням врегульовано Порядок видачі дозволів на в`їзд, перебування, проживання, провадження робіт і пропуск у прикордонну смугу.
Частиною 2 ст. 185-10 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, вчинену групою осіб.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП доводиться протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №004295Е, згідно якого, 10 травня 2026 року о 14 год. 10 хв., ОСОБА_1 в складі групи осіб, спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на території Кам`янецької об`єднаної територіальної громади, на відстані 1200 метрів до лінії державного кордону, на напрямку 810 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », під час затримання вчинив злісну непокору військовослужбовцю, а саме: на неодноразову вимогу військовослужбовця зупинитись та припинити рух в сторону ДК, пред`явити документи, ОСОБА_1 не виконав та вдався до втечі, однак в ході переслідування був затриманий. 
Відповідно до протоколу про адміністративне затримання від 10.05.2026 року, ОСОБА_1 було затримано о 14 год. 10 хв. на території Кам`янецької об`єднаної територіальної громади, на відстані 1200 метрів до лінії державного кордону, на напрямку 810 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 »  (а.с.2). 
У письмових поясненнях ОСОБА_1 визнав, що прибув до Чернівецької області з метою незаконного переправлення двох громадян України за кордон за грошову винагороду. Реалізовуючи свій задум, були виявлені працівниками ДПС та вдалися до втечі. Під час переслідування вчинили злісну непокору та були затримані працівниками ДПС (а.с.6). 
В матеріалах справи також наявна схема виникнення обстановки на ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 10.05.2026 року щодо виявлення осіб, на якій відображено напрямок руху ОСОБА_1 та інших осіб, а також відстань до державного кордону (а.с.8).
Вказані вище обставини також підтверджуються рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_6 (а.с.7) 
Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_5 , який проживає в м. Михайлівка, Миколаївської області, вчинив інкриміновані йому дії, перебуваючи в адміністративних межах Кам`янецької ОТГ Чернівецької області, що знаходиться на значній відстані від місця його проживання, а саме в прикордонній смузі (зоні) за 1200 метрів до державного кордону України, що також свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-10 ч.2 КУпАП. 
Таким чином, суд приходить до висновку про доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.
Даних про те, що на ОСОБА_1 здійснювався психологічним тиск чи інші неправомірні дії з боку працівників прикордонної служби, матеріали справи не містять, як і будь-яких звернень ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу такої поведінки військовослужбовців ДПС. 
Заперечення апелянтом встановлених обставин вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення суд розцінює як обраний апелянтом способом захисту. 
Оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування немає.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Ювченка А.В. відмовити, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 червня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.185-10 КУпАП, залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя       В.Ф.Кифлюк
Копія. Згідно з оригіналом: суддя