Справа № 450/3049/26 
Провадження № 2/450/2557/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.
розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 1917382 від 21.05.2020 у розмірі 36542,00 грн, а також понесені судові витрати, які включають витрати на правничу допомогу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.05.2020 між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1917382 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, яким відповідачу надано кредит у розмірі 8000,00 грн на умовах, визначених кредитним договором. Вказує, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки визначені умовами договору. У свою чергу, відповідач належним чином не виконав зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Зазначає, що на підставі Договору факторингу № 52-МЛ від 16.11.2020 право вимоги за кредитним договором № 1917382 від 21.05.2020 перейшло від ТОВ «Мілоан» до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Вказує, що заборгованість відповідача за Кредитним договором № 1917382 від 21.05.2020 у загальному становить 36542,00 грн, що складається з: 7600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 27342,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 1600,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, що просить стягнути на його користь з відповідача, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору 2662,40 грн, витрати на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн.
Ухвалою від 15.06.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. 
У визначений судом строк відповідач не скористався правом подачі відзиву, а тому розгляд справи проводиться на підставі наявних доказів в порядку частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання (частина 13 статті 7 ЦПК України).
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статей 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 21.05.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 1917382 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Кредитний договір № 1917382 та Додаток № 1 до нього підписані сторонами, а позичальником зокрема одноразовим ідентифікатором S76248.
Відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 8000,00 гривень, строк кредитування 30 днів з 21.05.2020 до 20.06.2020, процентна ставка за кредитом становить 1,5% за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 20%, а саме 1600,00 грн. Сума до повернення 13200,00 грн, що складається з 8000,00 грн за тілом кредиту, 3600,00 грн за процентами за кожен день користування кредитом, 1600,00 грн за комісією за надання кредиту.
На підтвердження укладення договору позивачем надано довідку ТОВ «Мілоан» від 10.09.2025, де підтверджено, що ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Мілоан». Договір підписаний відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором S76248, який надісланий на номер телефону НОМЕР_1 , дата та час відправки 22.05.2020 о 12:10:09 год.
Крім того, позивачем подано платіжне доручення № 20093470, де зазначено, що успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта НОМЕР_2 на загальну суму 8000,00 грн, дата платежу 22.05.2020.
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме здійснив переказ коштів на загальну суму 8000,00 грн згідно договору № 1917382 від 21.05.2020, на платіжну картку НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .
Як вбачається із розрахунку заборгованості первісного кредитора за Кредитним договором № 1917382 від 21.05.2020, станом на 30.08.2020 заборгованість становить 36542,00 грн, з яких: 7600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 27342,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 1600,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту.
16.11.2020 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 52-МЛ. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 52-МЛ від 16.11.2020, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 1917382 від 21.05.2020 в сумі 36542,00 грн, з яких: 7600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 27342,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 1600,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В силу частини 1 статті 626 ЦК України Кредитним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти Договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти Договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
У пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний Договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний Договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний Договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний Договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний Договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 у справі № 234/7723/20.
Судом встановлено, що 21.05.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 1917382 у формі електронного документу, що підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором S76248.
Укладання договорів із використанням електронного (цифрового) підпису відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг».
Без проходження реєстрації та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора (який використовується як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт до особистого кабінету за допомогою паролю та логіна Договір № 1917382 з ним не був би укладений.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за Кредитним договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Мілоан» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку № НОМЕР_2 у розмірі 8000,00 грн згідно договору № 1917382 від 21.05.2020, що підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан».
Наведені вище обставини свідчать про факт отримання відповідачем кредитних коштів, схвалення ним, як умов договору кредитної лінії. 
Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за Кредитним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
Щодо набуття ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги за вказаним Кредитним договором, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Кредитним договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено Кредитним договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за Кредитним договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Наданий позивачем Договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що Договір оскаржувався в судовому порядку відсутні.
За наведених обставин, суд вважає, що позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 1917382 від 21.05.2020.
Згідно із частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено Кредитним договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні Кредитним договором або законом.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений Кредитним договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач, як правонаступник первісного кредитора, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 36542,00 грн, що складається з: 7600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 27342,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 1600,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, 5000,00 грн - заборгованість за неустойкою.
Однак, суд не може в повній мірі погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості, виходячи з наступного.
Суд не може в повній мірі погодитися із заборгованістю за процентами за кожен день користування кредитом з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 8000,00 грн, строк кредитування 30 днів з 21.05.2020 до 20.06.2020, процентна ставка за кредитом становить 1,5% за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 12%, а саме 1600,00 грн. Сума до повернення 13200,00 грн, що складається з: 8000,00 грн за тілом кредиту, 3600,00 грн за процентами за кожен день користування кредитом, 1600,00 грн за комісією за надання кредиту.
Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості первісного кредитора за кредитним договором № 1917382 від 21.05.2020, станом на 30.08.2020 заборгованість становить 36542,00 грн, з яких: 7600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 27342,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 1600,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту.
Так, судом встановлено, що первісним кредитором здійснено нарахування процентів за межами строку кредиту, тому розрахунок заборгованості є явно завищеним, незаконним та таким, який не відповідає умовам кредитного договору. Відповідно до умов договору строк кредитування становить 30 днів з 21.05.2020 до 20.06.2020, коли ж нарахування процентів здійснювалося з 21.05.2020 по 30.08.2020. 
Оскільки строк кредитування за вказаним вище кредитним договором завершився 20.06.2020у первісного кредитодавця відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом за межами строку кредиту, а тому вимоги позивача про стягнення таких процентів, нарахованих після 20.06.2020, є необґрунтованими, з огляду на що такі не підлягають задоволенню. Так, суд самостійно здійснить перерахування процентів відповідно до умов, що передбачені кредитним договором. 
Звідси, заборгованість відповідача за процентами за кожен день користування договором № 1917382 від 21.05.2020 становить 3600,00 грн (8000,00 грн * 1,5% * 30 днів).
Окрім, судом встановлено, що 24.06.2020 відповідачем сплачено 400,00 грн у рахунок погашення заборгованості за комісією за управління та обслуговування кредиту.
У постанові ВП ВС від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 міститься правовий висновок, згідно якого банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина 3 статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини 3 статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Суд погоджується із наявністю у відповідача зобов`язання зі сплати комісії в сумі 1600,00 грн за надання кредиту, що передбачена умовами договору, однак не погоджується в частині сплати комісії за управління та обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 400,00 грн, що відповідно до розрахунку заборгованості сплачена відповідачем у загальному розмірі 400,00 грн.
З огляду на викладене, сплачена відповідачем у рахунок погашення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості сума 400,00 грн підлягатиме перерахуванню у рахунок погашення заборгованості за процентами.
Крім того, судом встановлено, що 24.06.2020 відповідачем сплачено 1336,00 грн у рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами, а тому загальна заборгованість відповідача за нарахованими процентами за кожен день користування кредитом становить 1864,00 грн (3600,00 грн - 1336,00 грн - 400,00 грн).
Так, загальна заборгованість за кредитним договором становить 11064,00 грн, що складається з: 7600,00 грн за тілом кредиту, 1864,00 грн за процентами за кожен день користування кредитом, 1600,00 грн за комісією за надання кредиту. Даний розрахунок заборгованості відповідає положенням кредитного договору та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Так, позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1917382 від 21.05.2020, а тому суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» шляхом стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором № 1917382 від 21.05.2020 за сумою кредиту у розмірі 7600,00 грн, нарахованими процентами у сумі 1864,00 грн, комісією за надання кредиту у сумі 1600,00 грн. За наведених обставин, позов у цій частині є підставним та підлягає задоволенню частково.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Позивач ТОВ «ФК Кредит-Капітал» уклав договір № 0107 від 01.07.2025 про надання правничої допомоги адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем.
На підтвердження понесених витрат долучив детальний опис наданих послуг до акту № Д/24821 від 14.04.2026, відповідно до якого адвокат Усенко М.І. надав клієнтові ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» такі послуги пов`язані з представництвом інтересів за позовом клієнта до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості:
- усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором;
- ознайомлення з матеріалами кредитної справи;
- погодження правової позиції клієнта у справі;
- складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта;
- подання заяви до суду від імені Клієнта.
Загальна вартість послуг становить 8000,00 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAlliance Limited проти України»).
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.
Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у частинах 3, 4, 5, 9 статті 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.
Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.
Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 36542,00 грн, які підлягають частковому задоволенню у розмірі 11064,00 грн.
Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що клопотання відповідача слід задовольнити частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторін.
Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 806,10 грн, виходячи з наступного розрахунку 11064,00 грн (сума задоволених позовних вимог) х 2662,40 грн (ставка судового збору) : 36542,00 грн (сума заявлених позовних вимог). 
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 11064,00 грн (одинадцять тисяч шістдесят чотири гривні нуль копійок) заборгованості за кредитним договором № 1917382 від 21.05.2020, з яких: 7600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1864,00 грн за процентами за кожен день користування кредитом, 1600,00 грн за комісією за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 806,10 грн (вісімсот шість гривень десять копійок) судових витрат, понесених на сплату судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2000,00 грн (дві тисячі гривень нуль копійок) витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, який не був присутній при оголошенні рішення має право на поновлення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга буде подана в 30-денний строк з дня отримання копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, 79029, м. Львів, Львівська область, вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 12.08.2026.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська