ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2026 року | м. Ужгород | № 260/5393/26
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рахівського відділу Державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Рахівського відділу Державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить:
1) визнати неправомірними дії Рахівського відділу державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо прийняття до примусового виконання виконавчий документ – Постанову №601 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.04.2026 за межами трьох місячного строку на її примусове звернення; 
2) визнати неправомірними дії Рахівського відділу державної виконавчої служби у районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП81531281 від 17.07.2026 із визначенням подвійного розміру штрафу 34 000,00 грн;
3) зобов`язати Рахівський відділ державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винести Постанову, якою скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП81531281 від 17.07.2026 де зазначено подвійний розмір штрафу; 
4) зобов`язати Рахівський відділ державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати Постанову про арешт коштів боржника від 20.07.2026 та всі інші обтяження у виконавчому провадженні ВП81531281.
Позовні вимоги аргументовані тим, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 була прийнята протиправно, без участі позивача. Більше того, така постанова буда пред`явлена поза межами 3-х місячного строку на примусове виконання. Тому вважає протиправним відкриття виконавчого провадження з її примусового виконання. Також зауважив про безпідставне стягнення державним виконавцем подвійного розміру штрафу. 
31 серпня 2026 року відповідач надіслав до суду відзив на позов № 19.6-38/33682 від 26.08.2026, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Зазначив про безпідставність посилання позивача на пропуск строків пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання з огляду на положення Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, якими внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження» та встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що на примусовому виконанні в органах Державної виконавчої служби України перебуває виконавчий документ – постанова за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 601 від 09.04.2026, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відносно ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ). Такою постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн, який повинен бути сплачений в 15-денний термін з дня вручення постанови. Окрім того, зазначено, що у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови штраф буде стягнуто у подвійному розмірі 34 000,00 грн. 
17 липня 2026 року до Відділу ДВС надійшла заява ІНФОРМАЦІЯ_1 №7/3608 від 25.06.2026 про прийняття до примусового виконання постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 601 від 09.04.2026 стосовно стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі 34 000,00 грн.
Постановою головного державного виконавця Рахівського відділу Державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – Відділ ДВС) № 81531281 від 17.07.2026 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 601 від 09.04.2026 про стягнення з ОСОБА_1 суми 34 000,00 грн штрафу. 
Постановою головного державного виконавця Відділу ДВС ВП № 81531281 від 20.07.2026 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відриті після винесення постанови про арешт кошті, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику – ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 37 650,00 грн.
Не погоджуючись з правомірністю відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом, ОСОБА_1 звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Приймаючи рішення по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з ч. 1 ст. 1 ст. 1 Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 3 Закону врегульовано, що підлягають примусовому виконанню рішення, за якими стягувачами є держава, державні органи (крім рішень Національного банку України), органи військового управління.
Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП), у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 вказаного Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі – Інструкція).
Згідно з п. 1 розділу ІІІ Інструкції, примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону.
Пунктом 7 розділу І Інструкції встановлено, що у разі якщо постанова виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 4 Закону.
Частиною 4 ст. 4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
Порядок здійснення початку примусового виконання рішення, регламентовано ст. 26 Закону. Так, згідно з п. 1 ч. 1 зазначеної статті виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, рахунки у цінних паперах у депозитарних установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші/цінні папери боржника, що існують в електронній формі (ч. 7 ст. 26 Закону).
Отже, суд зазначає, що законодавчими нормами, що регулюють порядок здійснення виконавчих дій, в тому числі, державними виконавцями, передбачено обов`язок останнього не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказані норми носять імперативний характер та не передбачають можливості державного виконавця прийняти інше рішення, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.
Матеріалами справи встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 81531281 від 17.07.2026 була винесена державним виконавцем у зв`язку з надходженням постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 601 від 09.04.2026, що є виконавчим документом.
Протиправність такої постанови позивач аргументує тим, що виконавчий документ поданий з пропуском строків для його пред`явлення. 
З цього приводу суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону).
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Також, за правилами ст.300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно із ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Водночас, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом від 15 березня 2022 року № 7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб, який досі триває.
Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Отже, з 26 березня 2022 року строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання перериваються до скасування воєнного стану. 
Вказане свідчить про безпідставність доводів ОСОБА_1 про протиправність відкриття виконавчого провадження поза межами 3-місячного строку.
До також висновку дійшов Верховний Суд у подібних правовідносинах у постанові від 15 березня 2023 року у справі № 260/2595/22.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент надходження до Відділу ДВС постанови Рахівського РТЦК за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 601 від 09.04.2026 у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа без виконання, встановлені ч. 4 ст. 4 Закону.
Суд також вважає безпідставними доводи позивача про протиправне стягнення з нього подвійного розміру штрафу з огляду на відсутність доказів вручення постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 601 від 09.04.2026. З цього приводу суд зазначає, що державний виконавець на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження не здійснює перевірку надіслання виконавчого документа боржнику. Вимога про обов`язковість долучення до заяви про відкриття виконавчого провадження таких доказів законодавчими нормами не передбачена. 
17 липня 2026 року до Відділу ДВС надійшла заява Рахівського РТЦК №7/3608 від 25.06.2026 про прийняття до примусового виконання постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 601 від 09.04.2026 стосовно стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі 34 000,00 грн. Тому, враховуючи відповідність поданого для примусового виконання виконавчого документа вимогам ст. 4 Закону, державний виконавець був зобов`язаний відкрити виконавче провадження з примусового виконання такої постанови у зазначеному в ній розмірі. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищенаведене суд вважає, що постанови головного державного виконавця Відділу ДВС від 17 липня 2026 року ВП № 81531281 про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника від 20.07.2026 ВП №81531281 були винесені на підставі наявних повноважень та в порядку, встановленому законом, а тому позовні вимоги щодо визнання дій та постанов протиправними, а також їх скасування задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) до Рахівського відділу Державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Шевченка, 43, м. Рахів, Закарпатська область, 90600, код ЄДРПОУ – 34909374) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Суддя | Р.О. Ващилін