ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/34329/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Неклеса О.М.) в адміністративній справі №160/34329/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:
02.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Альбакор» звернулось до суду із позовною заявою до Волинської митниці, в якій просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000146/1 від 05.06.2025 Волинської митниці;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000468 від 05.06.2025 Волинської митниці.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем з метою митного оформлення товарів подано до митного органу митну декларацію та документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів. Під час декларування товарів позивачем обрано основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та подано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України (далі – МК України). Вказує, що в оскаржуваному рішенні митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, не обґрунтовано неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та не обґрунтовано застосування резервного методу. Всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товарів наявні у позивача та надані під час митного оформлення товарів. З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржувані ним рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню судом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року позов задоволено.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Скаржник зазначає, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження митної вартості, ним було встановлено розбіжності та відсутність відомостей, необхідних для підтвердження числових значень її складових, зокрема щодо транспортних витрат та інших витрат, які підлягають включенню до митної вартості. На думку митного органу, декларант не надав витребуваних додаткових документів, не усунув виявлених розбіжностей та не підтвердив можливість визначення митної вартості за основним методом, що зумовило правомірне застосування другорядного методу визначення митної вартості й прийняття оскаржуваних рішення про її коригування та картки відмови.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Альбакор» (далі – ТОВ «Альбакор», позивач), ідентифікаційний код 37129163, зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа, запис №1011271070034005854.
Основним видом економічної діяльності ТОВ «Альбакор» згідно КВЕД є 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
23.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альбакор» (далі – покупець) та Iceland Seafood EHF, Ісландія (далі – продавець), був укладений Контракт № 34А/20241 (далі – Контракт), відповідно до п. 1.1 продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти у власність від продавця заморожену чи охолоджену рибу різних видів та морепродукти (надалі іменуються «товари»).
Умови поставки кожної партії товару, найменування товару, кількість, ціна, вартість кожної партії товару, строки проведення розрахунків, строки відвантаження чи доставки товару, відправник та інші суттєві умови поставки визначаються сторонами шляхом переговорів, та після узгодження вказуються в інвойсах на кожну партію товару, які є невід`ємною частиною Контракту. Інвойси мають містити посилання на номер та дату даного Контракту (п. 1.2 Контракту).
Відповідно до п. 1.3 Контракту тлумачення термінів, що визначають умови поставки, здійснюється у відповідності з правилами Інкотермс в редакції 2010 р. (далі за текстом – Інкотермс).
Перевезення товарів від продавця покупцеві може здійснюватися морським, автомобільним, залізничним чи авіаційним транспортом, про що зазначається в інвойсі (п. 1.4 Контракту).
Згідно п. 2.2 Контракту товари повинні постачатися покупцеві у строки та на умовах, вказаних у інвойсі. Датою поставки вважається дата, що вказана у товарно-транспортній накладній, яка підтверджує виконання продавцем своїх обов`язків з поставки, передбачених відповідною умовою Інкотермс. Датою прибуття товару с дата прибуття товару в місце призначення, вказане у відповідних товаросупровідних документах. Датою кінцевої доставки товару с дата прибуття товару в одну з адрес Покупця за його вибором: Україна, 69106, м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 236, або інша адреса, на вимогу покупця.
За дорученням продавця безпосереднім відправником може бути інша компанія, про що зазначається в інвойсі на поставку товару. Зобов`язання продавця за даним Контрактом залишаються незмінними незалежно від того, хто виступив відправником товару (п. 2.4 Контракту).
Згідно п. 4.2 Контракту тара є безповоротною, її вартість врахована в вартість товару.
Ціни на товари визначаються у доларах Сполучених штатів Америки (USD) або в євро і зазначаються в інвойсах на кожну партію товару. Вартість товару включає вартість упаковки, маркування, доставку відповідно до умов Інкотермс, оформлення товаросупровідних документів, податки та збори у країні продавця (п. 5.1 Контракту).
Відповідно до п. 5.2 Контракту загальна сума Контракту встановлюється відповідно до суми всіх оплачених інвойсів.
Розрахунки здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на банківський рахунок, вказаний продавцем у інвойсі чи в даному Контракті, або в формі акредитиву (п. 5.4 Контракту).
Згідно п. 5.6 Контракту платежі, пов`язані з розмитненням товару на митній території України, сплачує Покупець. Всі платежі, пов`язані з товаром до моменту передачі його покупцю сплачує Продавець, а їх вартість включена у вартість товару, якщо інше не передбачено умовами Інкотермс, зазначеними в інвойсі.
Цей Контракт вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін, та діє до 31.12.2024. В разі ненадходження від сторін заяв про припинення Контракту до строку його закінчення, контракт вважається продовженим на невизначений термін (п. 9.1 Контракту).
Продавцем виставлено інвойс №SR056107 від 26.05.2025 на товар морожена мойва ціла, 25035 шт./кг (Mallotus Villosus), кількістю 700 кг (карт. коробки 2х14 кг), вага нетто 19600 кг, ціна 2,50, вартість товару 49000,00 доларів США.
Згідно зазначеного інвойсу:
Виробник: А351, Ісландія.
Країна походження: Ісландія.
Умови поставки: DPU Клайпеда, Литва.
Умови оплати: відстрочення платежу упродовж 37 календарних днів з дати виставлення інвойсу. Можливі зміни в графіку платежів за узгодженням сторін. 
05.06.2025 для здійснення митного оформлення товарів за Контрактом, а саме: товар №1: Мойва морожена ціла 25-35 шт/кг (Mallotus Villosus), вага нетто – 19600 кг. Харчові приправи та добавки відсутні. Дата виробництва (заморожування) – 02.2025. Термін зберігання 24 місяці при температурі -18С, зона вилову FAO 27, повинно бути приготованим перед вживанням, на загальну суму 2095818,75 грн, подано електрону митну декларацію №25UA205050021546U2. Товар поставляється на умовах: DPU, Клайпеда (Інкотермс 2010).
Разом із митною декларацією позивачем надані митному органу наступні документи: Сертифікат якості № 56107 від 26.05.2025; Інвойс від 26.05.2025№ SR056107; CMR №2965 від 03.06.2025; Сертифікат про походження товару № #IS-068550-1 від 26.05.2025; Інвойс №VPO27415 від 03.06.2025; Рахунок №1262 від 03.06.2025; Довідка про транспортні витрати №03/06-01 від 03.06.2025; Контракт №34А/2024І від 23.09.2024 з додатковою угодою №1 від 18.04.2025; Договір про міжнародні перевезення №20/17МП від 21.04.2017; Заявка на перевезення від 30.05.2025; Інвойс №SR056107 від 26.05.2025.
У митній декларації митну вартість товару визначено (за основним методом) за ціною контракту.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, встановлено, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, та під час проведення консультації Волинська митниця надіслала позивачу електронне повідомлення про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових (за наявності) документів відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, а саме: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (в тому числі – коносамент); 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов`язані з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту; 8) виписку з бухгалтерської документації; 9) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 10) копію митної декларації країни відправлення; 11) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
На виконання повідомлення митного органу, ТОВ «Альбакор» надано калькуляцію від 26.05.2025 та прайс-лист від 23.05.2025.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000146/1 від 05.06.2025.
У графі 33 прийнятого рішення, митним органом, як підставу для прийняття рішення зазначено таке:
1. Декларантом для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару надано договір про міжнародні перевезення від 21.04.2017 № 20/17МП, рахунок на оплату від 03.06.2025 №1262, довідку про транспортні витрати від 03.06.2025 №03/06-01, заявку від 30.05.2025 б/н. Умови поставки товару, вказані в інвойсі від 26.05.2025 № SR056107 (далі- Інвойс) – DPU Klaipeda LT. Згідно з міжнародними правилами інтерпретації умов поставки DPU, - продавець виконав свої зобов`язання, розвантаживши товар у місці призначення. Продавцем товару відповідно до контракту від 23.09.2024 №34A/2024I (далі – Контракт) є Iceland Seafood ehf. (Ісландія). Відправником товару з Литви є третя особа – UAB «VPA LOGISTICS» (Литва). В наданому рахунку від відправника товару від 03.06.2025 №VPO27415, що містить інформацію щодо витрат на обробку оцінюваного товару, відсутні такі складові, як витрати на зберігання товару та його завантаження на транспортний засіб зі складу в Клайпеді. Сказане може свідчити про те, що до митної вартості не включено всі її невід`ємні складові.
2. В графі 1 CMR відправником товару вказано UAB «VPA LOGISTICS» на замовлення Eskja hf. (Ісландія), що свідчить про наявність між ними договірних відносин. Компанія Eskja hf відповідно до товаросупровідних документів є виробником товару, проте, не являється стороною Контракту. Сказане створює ризик наявності комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, витрати на оплату яких можуть бути невід`ємними складовими митної вартості товару. Отже, існує ризик недостовірності повноти декларування всіх складових митної вартості товару.
3. В рамках ч. 3 ст. 53 МК України декларантом не надано копії митної декларації країни відправлення, яка передбачена також п. 1.5 Контракту, каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс- листів) виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, договорів (угод, контрактів), пов`язаних із виконанням умов Контракту (зокрема і контракту, укладеного між ТОВ «Альбакор» та UAB «VPA LOGISTICS» від 11.07.2022 №22LOG05/56, відомості про який наявні в рахунку від 03.06.2025 №VPO27415), виписку з бухгалтерської документації, а також не надано коносаменту, який являється обов`язковим товаросупровідним документом при задекларованих умовах поставки DPU, та передбачений також п. 1.5 Контракту. Отже, декларантом не забезпечено надання відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.
За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості резервний метод- 2 ґ (ст. 63 МК України).
Коригування митної вартості товару проведено за рішенням про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації, а саме джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала митна декларація від 27.05.2025 №25UA100190561386U0, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 3,0277 дол. США/кг.
Митну вартість товару Волинською митницею скориговано з розрахунку 3,0277 дол. США за кілограм.
Крім того, митним органом сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000468 від 05.06.2025.
Не погодившись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про їх обґрунтованість, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Приписами частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Апеляційний суд зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
При цьому витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість перевірити правильність визначення задекларованої митної вартості, а не весь перелік, передбачений статтею 53 Митного кодексу України.
Доводи митного органу про те, що надані декларантом документи не підтверджують у повному обсязі витрати на транспортування оцінюваного товару, оскільки рахунок від 03.06.2025 №VPO27415 не містить відомостей щодо витрат на зберігання товару та його завантаження на транспортний засіб зі складу в м. Клайпеда, а відтак до митної вартості не включено всі її обов`язкові складові, були обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, в інвойсі №VPO27415 від 03.06.2025, виставленому UAB «VPA LOGISTICS», наведено перелік усіх витрат, що входять до вартості наданих послуг, серед яких окремою позицією зазначено вантажно-розвантажувальні роботи загальною вартістю 72,03 євро (20,580 т Ч 3,5 євро). Отже, витрати на завантаження товару були включені до митної вартості, а подані документи підтверджують включення до неї вартості товару, вантажно-розвантажувальних робіт та витрат на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що посилання митного органу на відсутність у поданих документах відомостей про витрати на зберігання товару є безпідставним, оскільки частиною десятою статті 58 Митного кодексу України такі витрати не віднесені до складових митної вартості, які підлягають обов`язковому включенню при її визначенні.
Щодо доводів відповідача про те, що зазначення у графі 1 CMR відправником товару UAB «VPA LOGISTICS» за дорученням Eskja hf. (Ісландія), яка є виробником товару, але не є стороною Контракту, свідчить про наявність ризику невключення до митної вартості всіх її складових, колегія суддів зазначає таке.
Як правильно встановив суд першої інстанції, з поданих до митного оформлення документів убачається, що відправником товару з Ісландії до Литви виступало Eskja hf., тоді як безпосереднім відправником товару з Литви була компанія UAB «VPA LOGISTICS». При цьому послуги, надані UAB «VPA LOGISTICS», оформлені інвойсом №VPO27415 від 03.06.2025, виставленим на адресу ТОВ «Альбакор», а витрати за цим інвойсом включені позивачем до митної вартості товару. 
За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані документи підтверджують, що всі складові митної вартості, які відповідно до вимог Митного кодексу України підлягали включенню до її складу, були враховані, а наведені митним органом обставини самі по собі не свідчать про неповноту декларування митної вартості товару.
Щодо доводів відповідача про ненадання декларантом копії митної декларації країни відправлення, каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товару, договорів, пов`язаних із виконанням Контракту, виписки з бухгалтерської документації, коносамента та інших документів, що, на думку митного органу, свідчить про неподання достовірних відомостей для визначення митної вартості товару, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України зазначені документи належать до додаткових документів, які можуть бути витребувані митним органом лише за наявності передбачених законом підстав, а саме якщо документи, визначені частиною другою цієї статті, містять розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості, мають ознаки підробки або не містять усіх відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості чи ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, саме по собі ненадання декларантом окремих додаткових документів не може бути самостійною підставою для відмови у визнанні митної вартості за основним методом. Такі документи підлягають витребуванню лише за умови належного обґрунтування митним органом наявності обставин, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України. Водночас відповідач не довів, що подані позивачем документи містили розбіжності, ознаки підробки або не містили відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості товару чи ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті.
Таким чином, наведені в оскаржуваному рішенні зауваження митного органу мають формальний характер та ані окремо, ані в сукупності не свідчать про наявність передбачених законом підстав для невизнання заявленої декларантом митної вартості товару та її коригування. При цьому скаржником не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували неможливість визначення митної вартості за ціною договору.
Колегія суддів повторно наголошує, що неподання декларантом повного переліку витребуваних митним органом документів може бути підставою для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що у своїй сукупності не спростовують обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої митної вартості. Натомість матеріали справи свідчать про те, що документи, подані позивачем до митного оформлення, містили достатні відомості для визначення митної вартості товару за основним методом, а тому доводи апеляційної скарги щодо правомірності застосування другорядного методу визначення митної вартості є безпідставними.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що спірне рішення про коригування митної вартості не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, оскільки не містить належного обґрунтування причин виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, відомостей щодо числових значень її складових, митної вартості ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, а також мотивованого обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості. Водночас відповідач не навів у рішенні порівняльної характеристики оцінюваного товару та товару, відомості про який були покладені в основу коригування митної вартості за резервним методом.
Посилання відповідача на спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за профілями 000-2, 117-2 та 802-4, а також на те, що зазначені профілі передбачали здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів спеціалізованим підрозділом митниці, саме по собі не є достатньою правовою підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості та застосування другорядного методу її визначення. Спрацювання профілів ризику є лише підставою для проведення посадовими особами митного органу додаткових форм митного контролю та перевірки поданих документів, однак не звільняє митний орган від обов`язку довести наявність передбачених статтями 53, 54, 55 та 58 Митного кодексу України обставин, які унеможливлюють визначення митної вартості за основним методом. Саме по собі спрацювання системи управління ризиками не свідчить про недостовірність заявленої декларантом митної вартості та не може мати переваги над належними первинними документами, поданими для митного оформлення.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000146/1 від 05.06.2025 прийнято без належного правового та фактичного обґрунтування, оскільки відповідачем не доведено наявності передбачених законом підстав для відмови у визначенні митної вартості за ціною договору та застосування другорядного методу її визначення. Відтак спірне рішення було прийнято не на підставі та не у спосіб, визначені Конституцією та законами України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому воно не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA205050/2025/000468 від 05.06.2025, колегія суддів зазначає, що вона є похідною від рішення про коригування митної вартості товарів, а тому визнання протиправним та скасування останнього є достатньою правовою підставою для скасування і зазначеної картки відмови.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року в адміністративній справі №160/34329/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 29 липня 2026 року. 

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак