ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/22663/24 пров. № А/857/18943/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Матковської З.М., Мандзія О.П.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року (головуючий суддя: Костецький Н.В., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
ОСОБА_1 , 06.11.2024 звернувся з позовом до суду, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2020, 2022 та 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2020, 2022 та 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нездійснення доплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 30.10.2017 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 11.07.2015 року по 30.10.2017 року;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нездійснення доплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за час проходження служби;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період проходження служби;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50 % від грошового забезпечення за період з 01.03.2021 року по 30.06.2023 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни».
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50 % від грошового забезпечення за період з 01.03.2021 року по 30.06.2023 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні зі служби в поліції, відповідач не провів з позивачем усіх належних розрахунків, зокрема, не виплатив: компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій; індексацію грошового забезпечення; доплату за службу в нічний час; доплату до грошового забезпечення у розмірі 50% від грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину та 30 днів після завершення карантину. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо не проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 року по 30.10.2017 року. 
Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 30.10.2017 року.
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2020, 2022 та 2024 роки.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2020, 2022 та 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час у період травень-липень 2022 року, вересень-грудень 2023 року, січень-травень 2024 року.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час у період травень-липень 2022 року, вересень-грудень 2023 року, січень-травень 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2020, 2022 та 2024 роки та доплати за службу в нічний час у період травень-липень 2022 року, вересень-грудень 2023 року, січень-травень 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у справі № 380/22663/25 скасувати в цій частині. Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області в частині визнання протиправними дій ГУНП у Львівській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2020, 2022 та 2024 роки та зобов`язання ГУНП у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2020, 2022 та 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби – відмовити, а в частині визнання протиправною бездіяльності ГУНП у Львівській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час у період травень-липень 2022 року, вересень-грудень 2023 року, січень-травень 2024 року та зобов`язання ГУНП у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час у період травень-липень 2022 року, вересень-грудень 2023 року, січень-травень 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум – закрити провадження у справі.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, відповідач покликається на те, що під додатковою оплачуваною відпусткою поліцейського, грошова компенсація за яку виплачується відповідно до ч. 11 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію», слід розуміти додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення). В свою чергу, надання учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», додаткової відпустки із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік передбачено статтею 77-2 КЗпП України, статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Виплата грошової компенсації за невикористані дні за іншими видами додаткових відпусток статтею 83 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про відпустки» не передбачена. Також зазначає, що додаткова відпустка учасникам бойових дій надається у календарному році, а не за робочий рік, тобто незалежно від стажу роботи. Оплата такої відпустки здійснюється за рахунок підприємства, а для її отримання статус працівника має бути підтверджений відповідним посвідченням учасника бойових дій або інваліда війни. У разі невикористання зазначеної додаткової відпустки, її не можна перенести на наступний календарний рік, не можна подовжити у разі хвороби працівника та не можна ділити на частини. Отже, законодавством не передбачено можливості заміни зазначеної додаткової відпустки грошовою компенсацією. 
Щодо доплати за службу в нічний час, відповідач вказав, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, при цьому, виплата такої доплати здійснюється на підставі довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку до Порядку № 260. 07.01.2025 відповідачем до суду першої інстанції подано додаткові пояснення, у яких вказано на те, що спір у цій справі відсутній, оскільки позивачу нараховано та виплачено доплату за службу в нічний час, що підтверджується наданими доказами. Так, на виконання запиту ВПЗ ГУНП у Львівській області за вих. № 42482-2024 від 19.11.2024 (190525), начальником УФЗБО ГУНП у Львівській області повідомлено, що доплата за нічний час буде нарахована і виплачена при надходженні до УФЗБО довідок несення служби в нічний час, від Яворівського районного відділу поліції, які подаються до УФЗБО (лист за вих. № 44722-2024 від 22.11.2024 (200577)). Крім того, Яворівським РВП ГУНП у Львівській області надано довідки обліку несення ОСОБА_1 служби в нічний час, які скеровувалися до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Львівській області за період з 25 лютого 2022 по 07 серпня 2024, оскільки відповідно до акту Яворівського РВП № 2294 від 25.02.2022 «Про вилучення для знищення документів під час введення воєнного стану в Україні» книги нарядів були знищенні, тому надати запитувану інформацію щодо несення служби ОСОБА_1 до 25.02.2022 не представляється можливим лист за вих.№ 44699-2024 від 22.11.2024 (200145)). В подальшому, листом УФЗБО ГУНП у Львівській області за вих. № 62053-2024 від 23.12.2024 (258935) повідомлено, що доплата за службу в нічний час ОСОБА_1 нарахована та виплачена в грудні 2024 року та надано розрахунковий лист. Згідно з розрахунковим листом за грудень 2024 року ОСОБА_1 , останньому нараховано та виплачено доплату за службу в нічний час згідно з довідками обліку несення служби в нічний час у сумі 911 грн 19 коп. На підтвердження вищенаведеного, додатково надано витяг з відомості № 29 від 20.12.2024 на виплату грошового забезпечення (нічних), згідно з яким сума у розмірі 865 грн 63 коп виплачена позивачу. У зв`язку з вищенаведеним, 16.01.2025 відповідачем було подано клопотання про закриття провадження у справі в частині визнання протиправною бездіяльності ГУНП у Львівській області щодо нездійснення доплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за час проходження служби та зобов`язання ГУНП у Львівській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період проходження служби. Однак, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 у справі № 380/22663/24 у задоволенні цього клопотання відмовлено. Вважає, що ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 у справі № 380/22663/24 є незаконною, оскільки ГУНП у Львівській області надало суду першої інстанції докази нарахування та виплати доплати за службу в нічний час за період з 25 лютого 2022 року по 07 серпня 2024 року згідно з довідками обліку несення служби в нічний час у сумі 911 грн 19 коп. 
З огляду на те, що вищезазначена ухвала окремо від рішення суду не оскаржується, суд відповідно до положень частини 3 статті 293 КАС України не розглядає її окремо від рішення, та розцінює наведені доводи в поданій апеляційній скарзі як заперечення на ухвалу.
Позивачем не надано відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в Головному управління Національної поліції України у Львівській області на посаді заступника начальника відділу реагування патрульної поліції Яворівського районного відділу ГУНП.
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 26.08.2015.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції України у Львівській області від 07.08.2024 № 451 о/с капітана поліції ОСОБА_1 з 07.08.2024 звільнено зі служби відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).
Представник позивача звернулась до відповідача із адвокатським запитом від 30.10.2024, у якому, зокрема, просила повідомити про нараховану і виплачену позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017; про нараховану і виплачену позивачу доплату до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, установленого Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за період з 01.02.2021 до закінчення карантину; надати довідку про розмір грошового забезпечення з відображенням всіх премій, надбавок та інших складових за весь час проходження служби позивачем в ГУНП у Львівській області; надати інформацію щодо кількості нічних змін, відпрацьованих позивачем у період проходження служби, та інформацію щодо нарахування та виплати доплати зазначеному працівнику за службу у нічний час за вказаний період; надати інформацію про нарахування та виплату позивачу компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2022, 2023, 2024 роки.
Листом від 04.11.2024 № 75602-2024 відповідач повідомив представника позивача, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р. не нараховувалась і не виплачувалась, по причині відсутності правових підстав. Зазначив, що доплата до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, установленого Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за період з 01.02.2021 р. до закінчення карантину не нараховувалась і не виплачувалась, тому що до УФЗБО не надходили списки по формуванню даних для встановлення доплати за період дії карантину, які би мали формуватися керівником підрозділу за місцем несення служби позивача. Вказав, що законодавством не передбачено можливості заміни додаткової відпустки як учаснику бойових дій грошовою компенсацію. До листа відповідач долучив інформаційну довідку про розмір грошового забезпечення за видами нарахувань за період з 07.11.2015 р. по 31.08.2024 р., у яких також відображено доплату за службу у нічний час, згідно поданих керівником підрозділу за місцем проходження служби позивача до УФЗБО довідок несення ним служби у нічний час.
Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 11.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нездійснення доплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за час проходження служби; зобов`язання ГУНП у Львівській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період проходження служби.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», тому, в силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами. Тому, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по 30.10.2017. При цьому суд звернув увагу, що у позовних вимогах позивач помилково вказав дату « 11.07.2015», з якої просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, оскільки, відповідно до змісту позовної заяви та Інформаційної довідки відповідача про нараховане грошове забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по 30.10.2017, правильною дата « 07.11.2015». З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 30.10.2017 року.
Також суд зазначив, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої Законом України «Про відпустки» і статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 
Крім того, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання доплати за службу в нічний час за час проходження служби у період травень-липень 2022, вересень-грудень 2023, січень-травень 2024.
Водночас відхилено твердження відповідача про виправлення оскаржуваних порушень, оскільки позивачу нараховано та виплачено доплату за службу в нічний час, у зв`язку з тим, що відповідачем не надано доказів розрахунку доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час та обчислення годинної ставки, як це визначено пунктом 11 Розділу ІІ Порядку № 260. Крім цього, відповідачем не надано відомостей, за який період позивачу виплачено доплату за службу в нічний час.
При цьому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу у спірний період доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення, внаслідок чого у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовив.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно частин першої, третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Статтею 60 Закону № 580-VIII передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 92 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 93 Закону № 580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби. Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році. Поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Одна частина відпустки має бути не менше 10 діб. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи. 
Згідно частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.
Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішній справ України від 06.04.2016 за № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260) передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарному році.
В наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 січня 2021 року в справі № 160/10875/19, від 04.02.2021 у справі №160/5393/19, від 31.03.2021 у справі №320/3843/20, від 26.05.2021 у справі №360/1362/20, від 24.06.2021 у справі №520/8054/2020.
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII), який забезпечує створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Як передбачено п. 12 ст. 12 цього Закону учасникам бойових дій надаються право на одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Отже, виходячи з положень Закону № 3551-ХІІ, додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік є пільгою, гарантованою державою.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (стаття 1).
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014, який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.
Таким чином, спірні правовідносини стосовно отримання грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням позивача виникли в особливий період.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч. 1 ст. 12 Закону №3551-XII, припиняється.
Разом із тим, суд зазначає, що норми Закону №3551-XII не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно враховано під час розгляду цієї справи правові висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 200/1175/20-а, які стосуються компенсації за невикористану додаткову відпустку особі, яка проходила службу в поліції та володіла статусом учасника бойових дій.
Так, зокрема, Верховний Суд зазначив що, у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої Законом України «Про відпустки» і статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2020, 2022 та 2024 роки та необхідність задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо доплати позивачу за службу в нічний час, апеляційний суд зазначає таке.
Згідно ч. 1 ст. 91 Закону № 580-VIII особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських:1) службу у святкові та вихідні дні;2) службу позмінно;3) службу з нерівномірним графіком;4) службу в нічний час.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) визначено, що Національна поліція з метою організації своєї діяльності фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання.
Пунктом 1 Постанови № 988 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 988 встановлено доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Відповідно до ст. 94 Закон України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, Міністерство внутрішніх справ України видало наказ № 260 від 06.04.2016, яким затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.
Пунктом 11 Розділу ІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Відповідно до пункту 15 Порядку № 260 у разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.
Таким чином, за несення служби в нічний час поліцейським обов`язково виплачується доплата у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач перебував в нічних змінах у період:
- травень-липень 2022: 10.05.2022, 11.05.2022, 23.05.2022, 24.05.2022; 04.06.2022, 05.06.2022, 13.06.2022, 14.06.2022, 28.06.2022, 29.06.2022; 01.07.2022, 02.07.2022;
- вересень-грудень 2023: 08.09.2023, 09.09.2023, 25.09.2023, 26.09.2023; 10.10.2023, 11.10.2023, 16.10.2023, 17.10.2023, 20.10.2023, 21.10.2023; 08.11.2023, 09.11.2023, 23.11.2023, 24.11.2023; 01.12.2023, 02.12.2023, 25.12.2023, 26.12.2023;
- січень-травень 2024: 11.01.2024, 12.01.2024, 26.01.2024, 27.01.2024, 29.01.2024, 30.01.2024; 12.02.2024, 13.02.2024, 26.02.2024, 27.02.2024; 12.03.2024, 13.03.2024, 26.03.2024, 27.03.2024; 11.04.2024, 12.04.2024, 29.04.2024, 30.04.2024; 13.05.2024, 14.05.2024, що підтверджується наданими відповідачем довідками обліку несення поліцейськими служби в нічний час щодо позивача.
При цьому, наказ ГУНП у Львівській області від 07.08.2024 № 457-о/с про звільнення позивача зі служби в поліції не містить відомостей щодо виплати йому доплати за службу в нічний час за час проходження служби.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання доплати за службу в нічний час за час проходження служби у період травень-липень 2022, вересень-грудень 2023, січень-травень 2024.
Щодо твердження відповідача про виправлення оскаржуваних порушень, оскільки позивачу нараховано та виплачено доплату за службу в нічний час та необхідність закриття провадження у цій частині, апеляційний суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Указана норма процесуального закону імперативно зобов`язує суд закрити провадження у справі у випадку, якщо, рішення (дія або бездіяльність) суб`єкта владних повноважень, що є предметом спору, було виправлене самим же суб`єктом його прийняття.
У постанові від 26.06.2018 у справі № 800/369/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.
Отже для застосування наведеної підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність таких фактів: самостійне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень; відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними.
Подібна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 24 квітня 2020 року у справі № 520/7987/19, від 30 листопада 2023 року у справі № 522/9974/22, від 21 грудня 2023 року у справі № 240/10588/23.
Повертаючись до обставин цієї справи, апеляційний суд зауважує, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
На підтвердження нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час, відповідачем надано копію Розрахункового листа позивача за грудень 2024 року, відповідно до якого позивачу нараховано 911,19 грн та виплачено 865,63 грн доплати.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що при дослідженні довідок обліку несення поліцейськими служби в нічний час та Розрахункового листа за грудень 2024 року виявлено невідповідність та неспівпадіння кількості годин проходження позивачем служби у нічний час, які в них зазначені.
Водночас, відповідачем не надано доказів розрахунку доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час та обчислення годинної ставки, як це визначено пунктом 11 Розділу ІІ Порядку № 260. Крім цього, відповідачем не надано відомостей, за який період позивачу виплачено доплату за службу в нічний час.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факту виплати позивачу доплати за службу в нічний час у період травень-липень 2022 року, вересень-грудень 2023 року, січень-травень 2024 року, у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині та відсутні підстави для закриття провадження.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 
постановив:
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 380/22663/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	О. П. Мандзій