В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1076/26
Провадження №1-кп/338/120/26
23 липня 2026 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026091120000113 від 18 червня 2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, особи з інвалідністю III групи, який перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної морської економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні ресурси України є власністю Українського народу, а громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.
Статтею 19 Кодексу України про надра встановлено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.
Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який відповідно до Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 59, може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності спеціального дозволу на користування ділянкою надр та затвердженого в установленому порядку проєкту розробки родовища корисних копалин.
У порушення зазначених вимог законодавства ОСОБА_4 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи спеціального дозволу на користування надрами, акта про надання гірничого відводу й інших передбачених законодавством дозвільних документів, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2025 року № 600, належить до корисних копалин загальнодержавного значення.
Так, 18 червня 2026 року близько 10 год, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного спеціального дозволу на користування надрами та видобування корисних копалин, акта про надання гірничого відводу й інших передбачених законодавством дозвільних документів, за допомогою металевої лопати з дерев`яною ручкою та вантажного автомобіля марки «ГАЗ-52», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , який не був обізнаний із протиправними намірами ОСОБА_4 , здійснив видобування піщаного ґрунту з камінням, тобто піщано-гравійної суміші, поблизу річки Манявка в селі Маркова Солотвинської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
Того ж дня, близько 13 год, працівники відділення поліції № 2 Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області в селі Маркова виявили ОСОБА_4 , який завантажив у кузов указаного вантажного автомобіля піщано-гравійну суміш об`ємом близько 1,4 куб. м.
Отже, ОСОБА_4 умисно, без передбаченого законом спеціального дозволу, здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, не заперечував та погодився з правовою кваліфікацією вчиненого ним діяння. Суду пояснив, що 18 червня 2026 року попросив у свого знайомого ОСОБА_6 належний останньому вантажний автомобіль марки «ГАЗ-52» для перевезення будівельних матеріалів. Під час поїздки вирішив заїхати до річки Манявка та набрати піщано-гравійну суміш для власних господарських потреб на що дозвільних документів не мав. Приїхавши до річки, за допомогою лопати завантажив у кузов автомобіля близько 1,4-1,5 куб. м піщано-гравійної суміші, після чого його виявили працівники поліції. Обвинувачений зазначив, що усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро шкодує про вчинене, сприяв працівникам поліції у встановленні всіх обставин кримінального правопорушення та повністю відшкодував завдану шкоду, що підтверджується наданою суду квитанцією. Пояснив також, що офіційно не працевлаштований, однак періодично виконує будівельні роботи за наймом, має власні заощадження та може сплатити призначене судом покарання у виді штрафу.
Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення, добровільності й істинності його позиції.
Учасники судового провадження фактичних обставин кримінального провадження не оспорювали.
Судом установлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст зазначених обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їхньої позиції.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у разі визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорюються, вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Після роз`яснення учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їхньою згодою суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, обмеживши обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, документів щодо відшкодування шкоди, процесуальних витрат та речових доказів.
Оцінивши встановлені під час судового розгляду обставини в їх сукупності, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 240 КК України як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення належить до категорії нетяжких злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер і конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також необхідність призначення покарання, достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, є особою з інвалідністю III групи, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, однак виконує будівельні роботи за наймом. 
Обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, надав правдиві показання щодо обставин кримінального правопорушення, активно сприяв його розкриттю та повністю відшкодував завдану шкоду. Зазначені обставини суд відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України визнає такими, що пом`якшують покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Вирішуючи клопотання захисника про застосування ст. 69 КК України, суд виходить із такого.
Застосування положень ст. 69 КК України є правом, а не обов`язком суду та допускається лише за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання і у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.
У цьому кримінальному провадженні суд установив наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, а також позитивних даних про особу обвинуваченого. Водночас установлені обставини, у тому числі визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відшкодування шкоди, хоча й зменшують ступінь суспільної небезпечності вчиненого та підлягають урахуванню при визначенні конкретного розміру покарання, однак у своїй сукупності не свідчать про таке істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке давало б достатні підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції.
Суд ураховує, що ОСОБА_4 діяв із прямим умислом, усвідомлював відсутність у нього будь-яких дозвільних документів, самостійно здійснив незаконне видобування природних ресурсів, які є власністю Українського народу, використовуючи при цьому лопату та вантажний транспортний засіб.
З огляду на викладене суд не вбачає достатніх правових підстав для застосування ст. 69 КК України. 
Водночас повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди, відсутність судимостей, відсутність обставин, які обтяжують покарання, стан здоров`я обвинуваченого, обсяг незаконно видобутої піщано-гравійної суміші та її видобування для власних господарських потреб дають суду підстави призначити покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 240 КК України. На переконання суду, покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян буде справедливим, співмірним із характером учиненого, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до довідки Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи ґрунтів за висновком експерта від 22 червня 2026 року № СЕ-19/109-26/8730-ФХД, становлять 4813 грн 60 коп.
Оскільки суд ухвалює обвинувальний вирок, зазначені процесуальні витрати відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна.
Ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2026 року у справі № 338/994/26 накладено арешт на піщано-гравійну суміш об`ємом близько 1,4 куб. м, вилучену поблизу річки Манявка в селі Маркова.
З огляду на закінчення судового розгляду арешт зазначеного майна після набрання вироком законної сили слід скасувати, одночасно вирішивши відповідно до ст. 100 КПК України питання про його подальшу долю.
Металева лопата з дерев`яною ручкою була безпосередньо використана ОСОБА_4 як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, оскільки саме за її допомогою він здійснював завантаження незаконно видобутої піщано-гравійної суміші до кузова автомобіля. Тому зазначена лопата підлягає конфіскації в дохід держави.
Піщано-гравійна суміш об`ємом близько 1,4 куб. м є предметом кримінального правопорушення, була незаконно видобута з природного середовища та підлягає конфіскації в дохід держави.
Зразки піщано-гравійної суміші, упаковані у спеціальні пакети № WAR 1606483 та № WAR 1606484, були відібрані для проведення експертного дослідження. Після проведення експертизи та завершення судового розгляду вони самостійної доказової і майнової цінності не мають та подальшому використанню не підлягають, а тому відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України їх слід знищити.
Автомобіль марки «ГАЗ-52», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , використовувався під час незаконного видобування піщано-гравійної суміші. Водночас установлено, що цей транспортний засіб належить ОСОБА_6 , який не був обізнаний про протиправні наміри ОСОБА_4 та не знав, що автомобіль буде використано для вчинення кримінального правопорушення. Доказів того, що власник або інший законний володілець автомобіля знав чи повинен був знати про його протиправне використання, стороною обвинувачення суду не надано.
За таких обставин підстав для конфіскації автомобіля суд не вбачає, а автомобіль марки «ГАЗ-52», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили слід повернути його власнику або особі, яка на законній підставі володіє чи користується цим транспортним засобом.
На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 174, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи ґрунтів за висновком експерта від 22 червня 2026 року № СЕ-19/109-26/8730-ФХД, у розмірі 4813 (чотири тисячі вісімсот тринадцять) грн 60 коп.
Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2026 року у справі № 338/994/26, на піщано-гравійну суміш об`ємом близько 1,4 куб. м, вилучену поблизу річки Манявка в селі Маркова Солотвинської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
Металеву лопату з дерев`яною ручкою, яка зберігається в кімнаті речових доказів відділення поліції № 2 Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області - конфіскувати в дохід держави. 
Піщано-гравійну суміш об`ємом близько 1,4 куб. м, яка перебуває у кузові автомобіля марки «ГАЗ-52», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 - конфіскувати в дохід держави. 
Зразки піщано-гравійної суміші, упаковані у спеціальні пакети № WAR 1606483 та № WAR 1606484, які зберігаються в кімнаті речових доказів відділення поліції № 2 Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області – знищити. 
Автомобіль марки «ГАЗ-52», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території відділення поліції № 2 Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області - повернути власнику або особі, яка на законній підставі володіє чи користується цим транспортним засобом. 
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя