ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року 
м. Київ
cправа № 905/54/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Кролевець О. А., Мамалуй О. О.,
за участю секретаря судового засідання Долгополової Ю.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення Господарського суду Донецької області 
у складі судді Зекунова Е.В.
від 28.04.2026
та на постанову Східного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Тихий П.В., Жельне С.Ч., Плахов О.В.
від 17.06.2026
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" 
про стягнення 11 384 843,87 грн, 
за участю представників:
від позивача: Грачов Є.О.,
від відповідача: не з`явилися.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2026 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго") звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» 11 384 843,87 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на не належне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД.
Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство".
НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2 Статуту НЕК "Укренерго".
НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
На виконання вимог Законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, своєю постановою від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» та постановою від 14.03.2018 року № 309 «Про затвердження кодексу системи передачі» затвердила типові форми договорів. Договори є публічними договорами приєднання.
Відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України «Про ринок електричної енергії» та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП), від 14.03.2018 № 309 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП від 29.09.2023 № 1763), Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» наказом від 03.10.2023 року № 550 затвердило умови Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Умови Договору набирають чинності з 01.01.2024 року.
Заявою-приєднанням до Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління АТ «ДТЕК «ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на підставі вільного волевиявлення щодо приєднання до умов Договору в повному обсязі засвідчило приєднання та підтвердило згоду про те, що Договір вважається укладеним з дати акцепту, зазначеного у повідомленні ОСП про приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Відповідно до Повідомлення про приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління: дата акцептування 01.01.2024; ідентифікатор договору № 0518-03041-ПД.
Цей Договір є публічним та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та розміщений на офіційному сайті НЕК "Укренерго" за мережевим посиланням: https://ua.energy/uchasnikam_rinku/reyestratsiya-uchasnykiv-rynku/dogovory/.
Цей Договір встановлює права та обов`язки ОСП та Користувача та встановлює порядок і умови надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачам системи передачі, зокрема:
За цим Договором ОСП зобов`язується безперервно надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (п. 2.1 Договору).
Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору (п. 2.2 Договору). Під час виконання вимог цього Договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України Про ринок електричної енергії, Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку електричної енергії та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України (п. 2.3 Договору).
Ціна Договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік. Розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць (п. 3.1 Договору).
Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою (п. 3.2 Договору).
Обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі (п. 3.3 Договору).
Вартість послуги визначається як добуток діючого тарифу на плановий та/або фактичний обсяг Послуги в розрахунковому періоді; на вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України (п. 3.4 Договору).
Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду: 1 платіж до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді; 2 платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді; 3 платіж до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді (п. 3.5 Договору).
Плановий обсяг Послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі АКО) за кожну декаду розрахункового періоду (п. 3.6 Договору).
Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків та актів надання Послуги (п. 3.7 Договору). Вартість фактично наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за цим Договором; підписувати зі своєї сторони акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків; надавати ОСП свої прогнози споживання та виробництва електричної енергії згідно з вимогами КСП (пп. 4.2.1, 4.2.4, 4.2.19 Договору).
За внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів ОСП має право нарахувати Користувачу пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. За прострочення терміну оплати фактичної вартості послуги понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу (п. 7.1 Договору).
Цей Договір набирає чинності з дати акцептування заяви-приєднання, зазначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептована заява-приєднання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов шляхом направлення відповідного повідомлення (п. 13.1 Договору).
У листопаді - грудні 2025 року ПрАТ "НЕК "Укренерго" (код ЄДРПОУ 00100227) належним чином виконувала обов`язки за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 №0518-03041-ПД, надаючи послуги АТ «ДТЕК «ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (код ЄДРПОУ 00131268).
За вказаний період Позивач направив Відповідачу відповідні рахунки та Акти надання послуг, а саме:
За листопад 2025 року:
Рахунок-фактура № ДУ-0078028 від 07.11.2025 (1-ша декада) на суму 1 912 144,34 грн з ПДВ;
Рахунок-фактура № ДУ-0078775 від 18.11.2025 (2-га декада) на суму 1 563 833,90 грн з ПДВ;
Рахунок-фактура № ДУ-0079524 від 27.11.2025 (3-тя декада) на суму 1 466 489,58 грн з ПДВ;
Акт надання Послуги № ДУА-0021181 від 30.11.2025 на загальну суму 5 215 201,10 грн з ПДВ.
За грудень 2025 року:
Рахунок-фактура № ДУ-0081038 від 09.12.2025 (1-ша декада) на суму 1 705 013,11 грн з ПДВ;
Рахунок-фактура № ДУ-0081792 від 18.12.2025 (2-га декада) на суму 1 705 013,11 грн з ПДВ;
Рахунок-фактура № ДУ-0082537 від 26.12.2025 (3-тя декада) на суму 1 705 013,11 грн з ПДВ;
Акт надання Послуги № ДУА-0022007 від 31.12.2025 на загальну суму 6 139 856,88 грн з ПДВ.
Саме за цими декадними рахунками Позивач нараховував 3% річних на планові платежі. При цьому у матеріалах справи наявні рахунки:
за листопад 2025 року Рахунок-фактура № ДУ-0081797/0518-03041-ПД від 11.12.2025 на оплату послуг за фактичний обсяг 43 912,306000 МВт-год, де сума до сплати за листопад складає 5 215 201,10 грн з ПДВ;
за грудень 2025 року Рахунок-фактура № ДУ-0084893/0518-03041-ПД від 12.01.2026 на оплату послуг за фактичний обсяг 51 697,963000 МВт-год, де сума до сплати за грудень складає 6 139 856,88 грн з ПДВ.
Проте, судячи із наявного у матеріалах справи розрахунку, Позивач не нараховував відсотки безпосередньо на суми цих рахунків-фактур (№ ДУ-0081797 від 11.12.2025 та №ДУ-0084893 від 12.01.2026). Нарахування 3% річних здійснювалося на підставі планових (декадних) рахунків, а після завершення розрахункового періоду на підставі підсумкових Актів надання послуг за відповідні місяці.
Вартість послуг, відображена в зазначених Актах надання послуг за листопад та грудень 2025 року, Відповідачем не сплачена, що підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами і не заперечується АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».
Станом на дату звернення з позовом заборгованість АТ «ДТЕК «ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», яка виникла та накопичувалась за листопад грудень 2025 року, складає 11 355 057,98 грн. з ПДВ.
Сума основного боргу розрахована Позивачем на підставі підсумкових Актів надання послуг, а саме: Акта надання послуг за листопад 2025 року на суму 5 215 201,10 грн та Акта надання послуг за грудень 2025 року на суму 6 139 856,88 грн. Загальна сума заборгованості за зазначеними актами становить 11 355 057,98 грн.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції
Господарський суд Донецької області рішенням від 28.04.2026, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2026, у справі № 905/54/26, позов задовольнив частково. Стягнув з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованість за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД у розмірі 11 355 057,98 грн, три відсотки річних у розмірі 14 221,34 грн, витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 68 215,68 грн. 
У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в частині стягнення трьох відсотків річних у розмірі 15 564,55 грн, нарахованих на суми планових (декадних) платежів за рахунками, виставленими на оплату планової вартості послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за листопад та грудень 2025 року відмовив.
Рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в позові мотивовані тим, що нарахування 3% річних на суми декадних рахунків, розрахованих на підставі планових обсягів, визначених даними АКО, а не фактично підтверджених актом надання послуг, є передчасним, оскільки відповідальність за статтею 625 ЦК України може наставати виключно за невиконання існуючого та належним чином підтвердженого грошового зобов`язання. Відтак доводи Позивача щодо прострочення Відповідачем саме планових (декадних) платежів як підстави для нарахування 3% річних є необґрунтованими.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 28.04.2026 та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2026 у справі № 905/54/26, у якій просило їх скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 3 % річних в сумі 15 564,55 грн. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 15 564,55 грн.
Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
В обґрунтування підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України позивач вказав про те, що висновки судів попередніх інстанцій щодо часткової відмови у задоволенні 3 % зроблені без системного та комплексного аналізу всіх фактичних обставин справ та поданих сторонами доказів, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а саме ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 629, ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, та норм процесуального права, а саме статей 74, 86, 236 ГПК України, без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.05.2024 у справі № 904/3305/22, від 13.03.2024 (п. 5.22, 5.23, 5.24) у справі № 904/5899/21, від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21, від 14.05.2026 у справі № 918/604/25 внаслідок чого суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, який суперечить принципу розумності, справедливості, добросовісності.
Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надав, що не перешкоджає касаційному перегляду справи.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанцій
У справі № 905/54/26 позивачем оскаржуються рішення судів попередніх інстанцій виключно в частині відмови в задоволенні вимог про нарахування 3% річних на планову вартість послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Рішення судів попередніх інстанцій в цій частині обґрунтовані тим, що згідно з наданим розрахунком позивач здійснює нарахування 3% річних за прострочення поетапної оплати планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду відповідно до виставлених рахунків та за прострочення оплати за фактичний обсяг наданих послуг. Однак, враховуючи, що і передбачені умовами договору подекадні оплати, а також порядок оплати загальної суми за місяць на підставі актів у цілому опосередковують оплату фактично наданого обсягу послуг на умовах послідуючої оплати у межах одного і того ж самого періоду, на думку судів попередніх інстанцій їх одночасне застосування є неможливим, оскільки обидва пункти передбачають оплату фактично наданого обсягу послуг у межах одного й того ж періоду. Таким чином, за висновками судів попередніх інстанцій, правомірним та можливим для перевірки є розрахунок застосованої відповідальності на підстави ст. 625 Цивільного кодексу України за період прострочення виконання спірного грошового зобов`язання за фактичний обсяг наданих послуг у межах визначеного позивачем граничного періоду прострочення.
Верховний Суд вважає такі висновки судів попередніх інстанцій помилковими з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України).
Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина 3 стаття 509 Цивільного кодексу України).
Принцип належного виконання договору полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 Цивільного кодексу України).
Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Як установили суди попередніх інстанцій у цій справі №905/54/26 користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду: 1 платіж до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді; 2 платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді; 3 платіж до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді (п. 3.5 Договору).
Плановий обсяг Послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі АКО) за кожну декаду розрахункового періоду (п. 3.6 Договору).
Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків та актів надання Послуги (п. 3.7 Договору). Вартість фактично наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Отже, умовами договору сторони визначили, що плановий обсяг послуги підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, та сплачується до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків та актів надання Послуги.
Таким чином, при розрахунку за послугу користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця сплатити фактичний обсяг послуги, отриманої за такий розрахунковий місяць (подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21, на яку на обґрунтування підстави, визначеної у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, посилається скаржник у касаційній скарзі).
Оскільки укладеним між сторонами договором визначений саме такий порядок розрахунків за надану послугу як оплата планових платежів та оплата за актом приймання-передачі послуги, то невиконання або неналежне виконання користувачем як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами статей 611, 625 Цивільного кодексу України.
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 та постановах Верховного Суду від 28.05.2024 у справі № 904/3305/22, від 13.03.2024 (п. 5.22, 5.23, 5.24) у справі № 904/5899/21, від 14.05.2026 у справі № 918/604/25, які наведені скаржником в обґрунтування своєї касаційної скарги, та які прийняті у подібних правовідносинах.
Однак, суди першої та апеляційної інстанцій вказаних положень законодавства та умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії щодо моменту настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а також наведених правових висновків Верховного Суду не врахували та дійшли передчасних висновків про часткову відмову у задоволенні позову.
Загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
Верховний Суд зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18).
Верховний Суд є судом права, а не факту, тому діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.
Оскільки внаслідок передчасного висновку про неправомірність нарахування і стягнення 3% річних при порушенні користувачем строків оплати за послугу за спірним договором суди попередніх інстанцій не здійснили належної оцінки поданих позивачем доказів щодо обґрунтованості здійснених ним нарахувань, тоді як Верховний Суд позбавлений права на такі дії, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про скасування ухвалених у справі рішення і постанови в оскарженій частині про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 15 564,55 грн, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції у відповідній частині. Під час нового розгляду справи суду необхідно належним чином перевірити здійснений позивачем розрахунок позовних вимог.
З урахуванням наведеного підтвердилася наявність підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та спростовуються протилежні доводи відповідача як необґрунтовані.
За змістом статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Висновки Верховного Суду
Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Порушення попередніми судовими інстанціями норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, такі недоліки не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції. Верховний Суд позбавлений можливості самостійно встановити обставини справи, що перешкоджає прийняттю законного рішення у справі, тому постановлені рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в оскарженій частині з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про часткове задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій в частині відмови у позові про стягнення 3% річних у розмірі 15 564,55 грн та направлення справи в цій частині на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.
Розподіл судових витрат
Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, з урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розподіл судових витрат у справі буде здійснювати господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Донецької області від 28.04.2026 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2026 у справі № 905/54/26 скасувати в частині відмови в позові про стягнення 3% річних у розмірі 15 564,55 грн.
3. Справу № 905/54/26 в скасованій частині направити на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.
4. В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 28.04.2026 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2026 у справі № 905/54/26 залишити без змін.
5. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець 

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй