ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 липня 2026 року м. Житомир справа № 240/29334/25
категорія 109020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, 

встановив:

До Житомисрького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, в якому позивачка просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 83 позачергової сесії VIII скликання про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що є спадкоємицею за законом після померлого чоловіка - ОСОБА_2 . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки: № 330, кадастровий номер 1822080900:05:000:0762, площею 4,9519 га; № 773, кадастровий номер 1822080900:05:000:0763, площею 0,8269 га, що розташовані за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Василівська сільська рада, та видані на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 297256, виданого Житомирським районним відділом земельних ресурсів 31 липня 2006 року. Позивач звернулася з із заявою до відповідача про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ №297256 від 31.07.2006 року, реєстраційний номер №010620900018, на підставі розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 06.06.2006 року № 415 на ім`я ОСОБА_2 , кадастрові номера земельних ділянок: 1822080900:05:000:0762 та 1822080900:05:000:0763, загальною площею 5,7788 га, для оформлення спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Однак, рішенням Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 83 позачергової сесії VIII скликання позивачу було відмовлено у задоволенні її заяви. Вказане рішення позивач вважає протиправним.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Станом на дату розгляду справи, відповідач своїм правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав.
Ухвалою суду витребувано у Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області належним чином засвідчені копії документів, які надавалися позивачем разом із заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 297256 від 31.07.2006 року, реєстраційний номер №010620900018, на підставі розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 06.06.2006 року № 415 на ім`я ОСОБА_2 , кадастрові номера земельних ділянок: 1822080900:05:000:0762 та 1822080900:05:000:0763.
На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів представник відповідача подав до суду витребувані документи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що позивач звернулася з із заявою до відповідача про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ №297256 від 31.07.2006 року, реєстраційний номер №010620900018, на підставі розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 06.06.2006 року № 415 на ім`я ОСОБА_2 , кадастрові номера земельних ділянок: 1822080900:05:000:0762 та 1822080900:05:000:0763, загальною площею 5,7788 га, для оформлення спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Разом із заявою позивач надала копію державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №297256 від 31.07.2006, копію запиту Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області, копію довідки Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області, копію запиту про надання інформації, копію відповіді з ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, копію розпорядження голови Житомирської РДА.
26 червня 2025 року Березівською сільською радою 83 позачергової сесії VIII скликання прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право на невитребувану земельну частку (пай) визначених статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
Не погоджуючись з таким рішенням, позивачка звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд зазначає, що положення Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).
У Преамбулі Закону України від 05 червня 2003 року № 899-IV Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 899-IV) сказано, що цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).
За абзацами другим, третім частини першої статті 1, частиною першою, абзацом першим частини другої статті 2 цього Закону право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину.
Згідно зі статтею 3 Закону № 899-IV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Відповідно до статті 5 цього Закону сільська рада та районна державна адміністрація в межах їхніх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядає заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймає рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняє списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняє місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); ; надає землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядає та погоджує проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовує проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляє матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Сільські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.
У статті 9 цього Закону передбачено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування.
Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі.
Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).
Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів.
Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 11 Закону № 899-IV встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельні ділянки, які будуть використовуватися їх власниками, самостійно закріплюються межовими знаками встановленого зразка кожна окремо. Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Відповідно до абзацу третього пункту 1, абзацу першого пункту 2, пунктів 5, 6 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.
Згідно з пунктами 2, 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122 Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками в редакції, чинній на час розгляду спору, організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом. У разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.
Таким чином, відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Відповідно до цієї ж норми документами, які також можуть підтверджувати право на земельну частку (пай), є свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку пай, а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Як встановлено із матеріалів справи, право власності на земельні ділянки підтверджується відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 297256 від 31.07.2006 року, реєстраційний номер №010620900018 на підставі розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 06.06.2006 року № 415 на ім`я ОСОБА_2 , кадастрові номера земельних ділянок: 1822080900:05:000:0762 та 1822080900:05:000:0763, загальна площа 5,7788 га, ділянки розташовані на території Василівської сільської ради, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.
В свою чергу, зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області від 05.06.2023 №1073/01-16 Третьою Житомирською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №379/2011 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 . Згідно з матеріалами спадкової справи спадкоємицею за законом до майна померлого є ОСОБА_1 – дружина померлого.
В свою чергу, згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 66 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII (далі - Закон № 3425-XII), на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини, видається свідоцтво про право на спадщину.
Частиною першою статті 67 Закону № 3425-XIІ передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
Позивач надав разом із заявою докази заведення спадкової справи, однак позивачем разом із заявою від 24.06.2025 не надано доказів прийняття спадщини або інших документів, що посвідчують право на невитребувану земельну частку (пай).
За таких обставин, беручи до уваги відсутність документів, що посвідчують право на невитребувану земельну частку (пай) визначених статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», спірне рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Позивачем у ході судового розгляду справи не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.
За таких обставин, позовні вимоги позивача про не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим у задоволенні цього позову слід відмовити.
Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (вул. Богуславська, 31,с. Березівка (Житомирський), Житомирський р-н, Житомирська обл.,12411. РНОКПП/ЄДРПОУ: 04348220) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

13.07.26