Справа № 372/3608/26 
Провадження 2-о-99/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Рабчуна Р.О.,
при секретарі Сікорській М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И В:
Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить визнати як факт, що має юридичне значення моє по батькові у: свідоцтві про моє народження НОМЕР_1 ; в свідоцтві про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 ; у свідоцтві НОМЕР_3 про народження сина ОСОБА_2 ; в дипломі про перепідготовку ДСК НОМЕР_4 та в трудової книжки серії НОМЕР_5 її по батькові як « ОСОБА_3 ». Обґрунтовуючи заяву зазначила, що вона звернулася до заінтересованої особи з заявою про призначення пенсії за віком, однак її було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що згідно наданих документів, до страхового стажу не зараховано: - період навчання з 01.09.1983 по 16.06.1988 згідно диплому НОМЕР_6 та періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_7 , оскільки в свідоцтві про одруження, яке долучено для підтвердження зміни прізвища вказане по батькові особи не відповідає паспортним даним заявника.
Ухвалою суду від 11 червня 2026 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання. 
Заявниця та представник заявниці в судове засідання не з`явились, представник заявниці подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявниці. Вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представниця заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, просила суд прийняти рішення згідно чинного законодавства.
08.07.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
За визначенням ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до п. 6 ч. п. ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 316 ЦПК України).
Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_8 від 26.02.1963 року, мовою оригіналу, прізвище ім`я по батькові заявника у справі « ОСОБА_4 ».

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу від 22.09.1989 року, серії НОМЕР_2 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища мовою оригіналу: « ОСОБА_7 ».

1983 року заявниця вступила, а 16.06.1988 року закінчила Київський технологічний інститут харчової промисловості за спеціальністю «технологія мікробіологічних виробництв» та отримала професію – інженера-технолога, що підтверджується копією диплому НОМЕР_6 від 24 червня 1988 року.
Рішенням державної екзаменаційної комісії від 12.04.2002 року, ОСОБА_1 , присвоєно кваліфікацію економіста-фінансиста, що підтверджується дипломом про перепідготовку ДСК серії НОМЕР_4 від 12.04.2002 року.
04.10.1980 року на ім`я заявниці була заведена трудова книжка НОМЕР_7 .
Згідно паспорта громадянина України, серії НОМЕР_9 , виданого Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області від 09 квітня 1998 року, прізвище ім`я по батькові заявника ОСОБА_1 .
22 вересня 2025 року ОСОБА_1 письмово звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії.
Заявник у справі отримала відповідь від заступника начальника відділу обслуговування громадян № 13 (сервісний центр).
Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком мотивоване тим, згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про страхову особу - до страхового стажу не зараховано: - період навчання з 01.09.1983 по 16.06.1988 згідно диплому НОМЕР_6 та періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_7 , оскільки в свідоцтві про одруження, яке долучено для підтвердження зміни прізвища вказане по батькові особи не відповідає паспортним даним заявника.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Враховуючи викладене вище, доводи поданої суду заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,диплому про перепідготовку ДСК НОМЕР_4 та трудової книжки серії НОМЕР_5 , де помилково зазначено її по батькові як « ОСОБА_3 », знайшли підтвердження під час судового розгляду.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Отже, не підлягає судовому розгялу в порядку окремого провадження питання про встановлення факту належності заявнику свідоцтва про народження НОМЕР_1 , свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 та свідоцтва НОМЕР_3 про народження сина ОСОБА_2 , оскільки такі свідоцтва видають органи державної реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи викладене вище, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. 
Керуючись статтями 4, 5, 13, 76, 81, 89, 265, 273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, 
В И Р І Ш И В:
Заяву задовольнити частково.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності ОСОБА_1 диплому про перепідготовку ДСК НОМЕР_4 та трудової книжки серії НОМЕР_5 .
В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.07.2026 року.

Суддя     Р.О. Рабчун