Справа № 175/7127/26
Провадження № 2/159/2238/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», від імені якого діє представник Міньковська Анастасія Володимирівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі позивач або кредитор або позикодавець або ТОВ «ФК «Позика») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач або боржник або позичальник або ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 24891763 від 15.10.2021 (далі кредитний договір) в розмірі 17000,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 15.10.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та відповідачем укладено Договір про надання фінансового кредиту № 24891763, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 5000,00 грн.
01.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» уклали договір факторингу № 01092025/01, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 24891763 від 15.10.2021.
Станом на день формування позовної заяви у позичальника існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 17000,00 грн, яка складається з 5000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 12000,00 грн заборгованості за процентами.
Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати та витрати на правничу допомогу.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.05.2026 справу передано за підсудністю до Ковельського міськрайонного суду Волинської області.
Ухвалою від 29.05.2026 суд залишив позовну заяву без руху, а 03.06.2026 представником позивача подано заяву про усунення недоліків.
Ухвалою від 04.06.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд (зберігання) справи вирішив здійснювати у змішаній (паперовій та електронній) формі.
До суду повернулося рекомендоване поштове відправлення, яким відповідач повідомлявся про розгляд справи за останньою відомою адресою проживання, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.
Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, яка може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершується розгляд справи у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова КЦС ВС від 30.09.2022 у справі №761/38266/14).

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.
15.10.2021 року між позичальником та кредитором — Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ірбіс" (ТОВ "ФК "Ірбіс") — було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 24891763, за умовами якого відповідачу надається кредит у розмірі 5 000,00 грн (п. 3.1). 
За користування кредитом встановлено фіксовану пільгову процентну ставку (знижку) у розмірі 2 % на день від суми залишку кредиту за кожний день користування ним (п. 5.11.1, п. 3.2.1), а за користування кредитом у стандартний період застосовується стандартна процентна ставка у розмірі 3 % за кожен день користування кредитом (п. 2.10, п. 3.2.2). 
Кредит надається на строк 90 календарних днів з 15.10.2021 року по 13.01.2022 року (п. 3.2, Додаток № 1). 
Кінцевою датою повернення кредиту визначено 13.01.2022 року (п. 4.2).
Пільговий період за договором складає 30 календарних днів з 15.10.2021 року по 14.11.2021 року, протягом якого діє пільгова процентна ставка (п. 2.4, п. 3.2.1), а стандартний період кредитування починається з наступного дня після закінчення строку пільгового періоду та діє до закінчення строку кредитування — 60 календарних днів з 15.11.2021 року по 13.01.2022 року (п. 2.9, п. 3.2.2). 
Продовження строку кредитування допускається за згодою сторін шляхом подання позичальником відповідної заявки щодо продовження строку кредитування та укладення Додаткового договору (п. 11.4, п. 12.10).
Кредитор має право передати, переуступити або відступити свої права та права вимоги за цим договором іншій особі у будь-який час без згоди чи попередньої згоди позичальника на це (п. 7.3.6, п. 7.3.7, п. 13.8.9).
В реквізитах договору зазначено персональні дані позичальника, а саме: ПІБ, паспорт громадянина України, РНОКПП, адресу реєстрації/фактичного проживання, номер телефону, адресу електронної пошти та номер платіжної банківської картки НОМЕР_1 . Договір підписаний сторонами в електронній формі згідно з вимогами Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: кредитором — унікальний ідентифікатор «aqdnwm5k» а позичальником — одноразовий ідентифікатор «642616».

У Додатку № 1 до договору «Графік погашення боргу» від 15.10.2021 року, який підписаний сторонами в електронній формі з використанням електронних підписів («aqdnwm5k» та «642616»), визначено покроковий графік здійснення платежів, що складається з 3 платежів (включаючи видачу): 15.10.2021 року — надання кредиту в сумі 5 000,00 грн (тіло кредиту); 14.11.2021 року — сплата нарахованих процентів у сумі 3 000,00 грн за пільговою ставкою 2% на день; 13.01.2022 року — сплата тіла кредиту в розмірі 5 000,00 грн та нарахованих процентів у сумі 9 000,00 грн за стандартною ставкою 3% на день. Загальна сума до сплати за графіком складає 17 000,00 грн (з яких 5 000,00 грн — тіло кредиту та 12 000,00 грн — нараховані проценти), комісія та пеня за графіком становлять 0,00 грн.

Довідкою про ідентифікацію клієнта, виданою ТОВ «ФК «ІРБІС» від 01 вересня 2025 року, підтверджується, що 15.10.2021 року о 19:54:08 позичальник був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора, підписання договору позичальником здійснювалось в електронній формі одноразовим ідентифікатором — 642616, який було направлено на мобільний телефон позичальника, а кошти кредиту перераховані на платіжну карту клієнта № НОМЕР_1 .
Листом сервісу онлайн платежів iPay.ua від 24.10. 2025, виданим ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», підтверджується, що 15.10.2021 року о 19:54:09 на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 було успішно перераховано кошти, призначення платежу: зарахування 5000 грн на карту НОМЕР_1 .

01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 01092025/01, за умовами якого кредитор (ТОВ «ФК «ІРБІС») зобов`язується відступити новому кредитору (ТОВ «ФК «ПОЗИКА») права вимоги до боржників, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти та сплатити суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Згідно з п. 4.1 договору, перехід прав вимоги від кредитора до нового кредитора відбувається з моменту підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору. 
На виконання умов договору факторингу, 01 вересня 2025 року сторонами було підписано Акт приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу №01092025/01 від 01.09.2025 року, відповідно до якого первісним кредитором було передано, а новим кредитором прийнято Реєстр прав вимог на загальну кількість боржників — 25419 осіб, на загальну суму заборгованості 213674446,94 грн.
Витягом із Додатка № 1 до Договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 року, сформованим 01 вересня 2025 року, підтверджується наявність у переліку боржників під номером кредитного договору №24891763 від 15.10.2021 року заборгованості позичальника, яка відступається на користь нового кредитора, на загальну суму 17000,00 грн, з якої: заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) — 5000,00 грн, заборгованість за відсотками — 12 000,00 грн.
Платіжною інструкцією № 6054383 від 02 вересня 2025 року підтверджується сплата новим кредитором ТОВ «ФК «ПОЗИКА» на користь первісного кредитора ТОВ «ФК «ІРБІС» грошових коштів у розмірі 3490472,17 грн на виконання умов договору факторингу № 01092025/01 від 01 вересня 2025 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 24891763 від 15.10.2021 року станом на 01.09.2025 року, 15.10.2021 року позичальнику було видано кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн. За період з 15.10.2021 року по 13.01.2022 року позичальнику було нараховано проценти на загальну суму 12 000,00 грн (у період з 15.10.2021 року по 14.11.2021 року проценти нараховувались за ставкою 2% на день і становили 100,00 грн щодня, а у період з 15.11.2021 року по 13.01.2022 року — за ставкою 3% на день і становили 150,00 грн щодня). 
Загальна заборгованість позичальника за кредитом станом на 01.09.2025 року складає 17 000,00 грн, з яких: 5 000,00 грн — залишок основного боргу (тіла кредиту), 12 000,00 грн — залишок за відсотками.
Будь-які часткові платежі на погашення кредиту чи процентів за цим розрахунком позичальником не здійснювались. Нарахування процентів припинилося 13.01.2022 року у зв`язку із закінченням узгодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до копії виписки з ЄДР від 19.01.2024 року, новий кредитор (ТОВ "ФК "Позика") зареєстрований 29.09.2023 року за ідентифікаційним кодом 39493634, та здійснює діяльність з надання інших фінансових послуг, інші види кредитування (КВЕД 64.99, 64.92).

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.
Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Згідно положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». 
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. 
Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір про надання кредиту № 24891763 від 15.10.2021 підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «642616», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». 
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, в тому числі з паспортом споживчого кредиту, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання. 

Згідно з частинами 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов’язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов’язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На виконання договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025, укладеного між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА», підписано Реєстр прав вимоги. Отже позивач, набув право вимоги до відповідача за договором кредиту № 24891763 від 15.10.2021.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти. Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).
Матеріалами справи (документами від ТОВ «УПР») підтверджується перерахування позичальнику 5000,00 грн 15.10.2021 року на карту № НОМЕР_1 . Доказів того, що банківська карта не належить відповідачу, що кошти не надходили на цю карту відповідач суду не надав, а тому суд дійшов висновку, що позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до умов кредитного договору, строк кредитування закінчився 13.01.2022 року. 
Докази того, що відповідач погасив зазначену вище заборгованість у повному обсязі матеріалах справи не містять. 
Контррозрахунку заборгованості відповідач не надав.
Отже, суд дійшов висновку, що станом на день звернення з позовом кредитні кошти в повному розмірі не повернуто, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 5000,00 грн є підставною. 

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до умов договору, відповідачу мали нараховуватись проценти протягом перших 30 днів користування кредитом (з 15.10.2021 по 14.11.2021) за пільговою ставкою 2% на день, а у період з 15.11.2021 по 13.01.2022 за стандартною ставкою 3% на день.
З наданого розрахунку та встановлених судом обставин вбачається, що за період з 15.10.2021 по 14.11.2021 (30 днів) відповідачу нараховано процентів у розмірі 3000,00 грн (5000,00 грн тіла * 2% на день * 30 днів). У період з 15.11.2021 по 13.01.2022 (60 днів) відповідачу нараховано процентів у розмірі 9000,00 грн (5000,00 грн тіла * 3% на день * 60 днів). 
Загальна сума нарахованих процентів складає 12000,00 грн. 
Будь-які часткові платежі на погашення кредиту чи процентів позичальником не здійснювались. 
Відповідач не надав суду контррозрахунку заборгованості за процентами.
На підставі викладеного, керуючись принципом диспозитивності, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача процентів у розмірі 12000,00 грн за період з 15.10.2021 по 13.01.2022 є правомірною.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. 
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об’єктивно з’ясувавши обставини справи, оцінивши докази, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо погашення процентів та тіла кредиту, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача 17000,00 грн з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 12000,00 грн сума нарахованих процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд повністю задовольнив позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в повному обсязі - 2662,40 грн.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн.
У матеріалах справи наявний Договір № 39493634 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року, укладений між новим кредитором ТОВ «ФК «Позика» та Фізичною особою-підприємцем Білецьким Б.М. (Виконавець), Додаткова угода № 24891763 від 16 лютого 2026 року та Акт надання послуг від 16 лютого 2026 року на суму 5500,00 грн, що підтверджує надання виконавцем послуг правової допомоги (письмова консультація, правовий аналіз, складання позовної заяви та формування додатків). 
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами . Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. 
Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. 
Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019). 
Отже, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України. 
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 справа № 496/3134/19. 
Вивчивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів, що послуги з супроводу стягнення заборгованості з відповідача надавалися адвокатом, натомість позивач долучив документи, що такі послуги надавалися фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати у розмірі 5500,00 грн не є витратами на професійну правничу допомогу в розумінні ст. 137 ЦПК України, а тому вони не належать до судових витрат, і не можуть стягуватися з відповідача відповідно до вимог статей 137, 139, 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 12, 76-81, 133, 137, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 24891763 від 15.10.2021 в сумі 17000,00 грн, з яких:
- 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту;
- 12000,00 грн заборгованості за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судовий збір у сумі 2662,40 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін: 
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюр, буд. 21/1; ЄДРПОУ 39493634). 
Відповідач - ОСОБА_1 (остання відома адреса місця проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складене 10.08.2026.

Головуючий Р.Я. Смалюх