ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" липня 2026 р. справа № 300/944/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитюка Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування стажу в повній мірі при розрахунку пенсійних виплат за період з 01.07.1982 по 01.09.1985;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати стаж з 01.07.1982 по 01.09.1985 в повному обсязі та провести перерахунок суми пенсійного забезпечення з 08.04.2025. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 не зараховано до стажу роботи періоди роботи в колгоспі імені Кірова Новоушицького району Хмельницької області в повному обсязі за період з 01.07.1982 по 31.12.1984, та період навчання на стаціонарному підготовчому відділенні Української сільськогосподарської академії з 31.01.1985 по 01.09.2085, коли позивач була слухачем підготовчого відділення. Позивач зверталась 13.05.2025, 11.06.2025 та 09.07.2025 з проханням зарахувати вказані періоди, одна листами від 06.06.2025, від 04.07.2025 відповідач, посилаючись на не підтвердження періодів, відмовив позивачу у задоволенні її заяв. При цьому відповідач зазначає, що записи трудової книжки колгоспника та видані архівні довідки містять розбіжності щодо періоду роботи в колгоспі. Вказав, що при обчисленні стажу в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконав без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. До страхового стажу не враховано період перебування слухачем підготовчого відділення в Української сільськогосподарської академії з 31.01.1985 по 01.09.2085, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства. ОСОБА_1 вважає, що трудова книжка колгоспника заповнена відповідно до вимог, які були встановлені на той час, тому безперервний трудовий стаж підтверджений в повній мірі та не потребували підтвердження додатковими документами. Наявні розбіжності в довідка та трудовій книжці колгоспника, не повинні нести негативних наслідків для працівника, так як працівник не несе відповідальності за внесення записів в трудову книжку, а роботодавець.
На момент навчання позивача діяв порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 "Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій". Згідно Із підпунктом "і" пункту 109 вказаного Порядку встановлено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх закладах. При призначенні пенсій по старості періоди вказані в пункті "і" зараховуються в стаж при умові , що цим періодам передувала робота в якості робітника, колгоспника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За наслідками виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 25.02.2026 (а.с.25-26), ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.55-56).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області направило до суду через систему Електронний суд відзив на позовну заяву від 25.03.2026. Відповідач заперечив проти мотивів та доводів ОСОБА_1 , викладених в позовній заяві, вказує на їх безпідставність та необґрунтованість, з огляду на таке. Оскільки в довідці від 14.11.2024 № 731 не зазначено інформацію щодо членства в колгоспі та про причини невиконання заявником мінімуму трудової участі в 1981, 1982, 1983 (відсутні дані), 1992 роках, період роботи обчислено за фактичною тривалістю. Період роботи в ПАТ "Родон" з 18.01.1983 по 23.02.1983 зараховано згідно уточнюючої архівної довідки №35 59-4.01 587 від 30.04.2025. Під час навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не отримує певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період від дня зарахування студентом першого курсу вищого навчального закладу до закінчення або відрахування. Особи, які навчалися на підготовчому факультеті не є студентами навчального закладу, вони лише слухачі підготовчого факультету (відділення). До страхового стажу не враховано період перебування слухачем підготовчого відділення Українського ордена Трудового Червоного Прапора сільськогосподарської академії з 31.01.1985 по 01.09.1985, оскільки чинним законодавством не передбачено, тому підстави для зарахування відсутні (а.с.62-67).
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзиви на позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , досягнувши 60-річного віку, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, з 08.04.2025 їй призначено пенсію за віком.
У зв`язку з не зарахуванням стажу в повному обсязі при призначення пенсії, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області із зверненням від 13.05.2025, на яке отримала відповідь від 06.06.2025 щодо обчислення стажу (а.с.14).
11.06.2025 повторно звернулась із заявою щодо повного зарахування стажу, на яке листом від 04.07.2025 отримала відповідь про відмову у зарахуванні стажу. Відмова обгрунтована тим, що у матеріалах пенсійної справи наявна трудова книжка колгоспника № НОМЕР_1 з датою заповнення 27.09.2083, в якій наявні неточності – внесені записи за 1982 рік (дата заповнення – 27.09.1983) та виправлення – в даних за 1984 рік, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, у установах, організаціях затвердженою постановою Дежкомітету СРСР від 20.07.1974 №162 (зі змінами). Зважаючи на вказане, періоди роботи необхідно підтвердити уточнюючою довідкою. Водночас, відповідно до довідки від 14.11.2024 за № 731, виданої Шовоушицьким трудовим архівом Новоушицької селищної ради Хмельницької області, за період з 1981 по 1984 роки, тому стаж обчислено відповідно до вказаної довідки (а.с.15-16).
Розглянувши звернення позивача від 09.07.2025, листом від 20.08.2025, Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України, повідомлено ОСОБА_1 , та ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, що в матеріалах пенсійної справи містяться зокрема, трудова книжка колгоспника № НОМЕР_2 (дата заповнення 27.09.1983) та архівна довідка від 14.11.2024 за №731, видана Шовоушицьким трудовим архівом Новоушицької селищної ради Хмельницької області, про в період роботи в колгоспі імені Кірова. Відповідно до записів наданої трудової книжки колгоспника заявник випрацювала в колгоспі імені Кірова с. Вільховець у 1982 - 1984 роках. Згідно архівної довідки заявник працювала в колгоспі імені Кірова с. Вільховець, с. Рудківці у 1981 – 1984 роках. Оскільки надані документи про періоди роботи в колгоспі імені Кірова містять розбіжності, необхідно провести ГУ ПФУ в Івано-Франківській області роботу щодо проведення перевірки архівної довідки №731 від 14.11.2024 (а.с.17-18). 
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також – Закон №1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Отже, із зазначеного вище вбачається, що страховий стаж, отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону №1058-IV.
Відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
До стажу роботи зараховується також, зокрема:
а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;
д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;
е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи;
ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У пункті 2.6 пункту 2 Інструкції № 58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Суд зауважує на тому, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Разом з цим, суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
У постанові Верховного Суду від 11.05.2022 року у справі № 120/1089/19-а, викладена правова позиція, суть якої полягає в тому, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, постановою Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (яка була чинною у період заповнення трудової книжки колгоспника) було затверджено "Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників", в яких зазначено, зокрема, таке: трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів; трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів і моменту прийняття їх в члени колгоспу; в трудову книжку колгоспника вносяться; відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи: відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань, нагородження і заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавства: відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди; всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою; трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Отже, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або відповідних записів у ній. трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.
За даними трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 27.09.1983, у трудову діяльність ОСОБА_1 , зокрема, входять наступні періоди роботи:
- 1982 рік - робота в колгоспі, кількість пророблених людиноднів за рік – 62, встановлений мінімум трудоднів за рік 140;
- 1983 рік - робота в колгоспі, кількість пророблених людиноднів за рік – 189, встановлений мінімум трудоднів за рік 160;
- 1984 рік - робота в колгоспі, кількість пророблених людиноднів за рік – 179, встановлений мінімум трудоднів за рік 160;
- з 31.01.1982 з зарахована слухачем підготовчого відділення;
- з 27.07.1985 зарахована студентом 1 курсу;
- з 30.11.1989 закінчила академію (а.с.10).
Зазначені записи у трудовій книжці є чіткими, зрозумілими, скріплені печатками та підписами відповідальних осіб.
Суд зазначає, що до матеріалів справи відповідачами не надано доказів того, що спірні записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер, а отже, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для неврахування вказаних періодів роботи, відображених в трудовій книжці колгоспника за №252.
Водночас, відповідач не висловив жодних зауважень ані щодо реальності спірних періодів роботи позивача, ані щодо наявності правових підстав для виключення цих періодів трудової діяльності із загальної тривалості страхового стажу.
Відповідно до архівної довідки за № 731 від 14.11.2024, позивач працювала у колгоспі імені Кірова с. Вільховець, с. Рудківці: 
- 1981 робота в колгоспі, кількість пророблених людиноднів за рік – 58, встановлений мінімум трудоднів за рік 140; 
- 1982 - робота в колгоспі, кількість пророблених людиноднів за рік – 179, встановлений мінімум трудоднів за рік 160;
- 1983 - дані відсутні;
- 1984 - робота в колгоспі, кількість пророблених людиноднів за рік – 179, встановлений мінімум трудоднів за рік 160 (а.с.11).
В той же час, як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), №ПС: 092750012827, до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди:
- з 01.07.1981 по 31.12.1981 - робота в колгоспі - 2 місяці 7 днів (58 т);
- з 01.01.1982 по 31.12.1982 - робота в колгоспі - 2 місяці 10 днів (61 т);
- з 18.01.1983 по 23.02.1983 - робота в ПАТ "Родон»";
- з 01.01.1984 по 01.07.1984 - робота в колгоспі - 6 місяці 1 день (а.с.64-65).
Таки чином, судом встановлено, що позивачу не враховано стаж праці в колгоспі в календарному (повний строк) обчисленні при виконані мінімуму трудової участі.
Як вбачається із матеріалів справи, трудова книжка колгоспника за № 252 містить записи про трудову участь позивача у колгоспі у спірні періоди (1982, 1983, 1984).
З приводу аргументів відповідача на те, що у трудовій книжці колгоспника за № НОМЕР_1 та архівній довідці за № 731 від 14.11.2024 містяться розбіжності, суд зазначає, наступне.
Як вказувалося вище, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.
Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна, а довідки слугують, як додаткове підтвердження стажу роботи, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.
З даних, які містяться в трудовій книжці, наявна можливість встановити факт роботи позивача у спірний період в колгоспі імені Кірова, прийнятий колгоспом мінімум трудової участі в громадському господарстві, кількість здійснених нею вихододнів.
Відтак, позивачем, на підтвердження наявності трудового стажу за спірний період, було надано достатні та необхідні документи, які підтверджують загальний страховий стаж за це період.
Враховуючи вказане вище період роботи ОСОБА_1 з 01.07.1982 по 31.12.1984 в колгоспі імені Кірова підлягає зарахуванню до її загального страхового стажу.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення не зарахувавши до страхового стажу позивача період його роботи з 01.07.1982 по 31.12.1984 в колгоспі імені Кірова, та відповідно кількість вихододнів, тому вказані періоди підлягають врахуванню до страхового стажу позивача в повному обсязі.
Щодо не зарахування періоду навчання на стаціонарному підготовчому відділенні сільськогосподарської академії з 31.01.1985 по 01.09.1985, судом встановлено наступне.
Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені відповідно до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 "Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах" та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року № 573.
Вказаними нормативно-правовими актами визначалося, що: 1) "при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців" (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) "на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій" (п. 3 зазначених нормативних актів); 3) "слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 10 зазначених нормативних актів), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114".
Крім того, відповідно до вищевказаних нормативно-правових документів було розроблено та затверджено Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі (Накази Міністерства вищої та середньої освіти СРСР № 712 від 26 вересня 1969 року; № 394 від 17 травня 1971 року; № 468 від 31 травня 1974 року та № 504 від 14 липня 1987 року, згідно з яким: а) "час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу" (пункт 21); в) "особам зарахованим на підготовче відділення видається квиток слухача", "на слухачів підготовчого відділення поширюються права та обов`язки, встановлені для студентів вищого навчального закладу" (пункт 9-10).
На момент навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 "Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій".
Згідно із підпунктом "і" пункту 109 вказаного Порядку встановлено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті "і" зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.
Відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 ОСОБА_1 зарахована з 31.01.1985 слухачем підготовчого відділення сільськогосподарської академії, з 25.07.1985 зарахована студентом 1 курсу, 30.11.1989 закінчила академію (а.с.10).
Таким чином, позивач у період з 31.01.1985 по 01.09.1985 перебувала у складі слухачів на підготовчому відділенні, після чого була студентом сільськогосподарської академії (до 30.11.1989).
Водночас, як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), №ПС: 092750012827, до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано тільки період навчання у вищих/середніх навчальних закладах з 01.09.1985 по 27.11.1989 (а.с.64-65).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, а тому час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання підлягає зарахуванню до її трудового стажу.
Таким чином, оскільки пенсійним органом при зарахуванні до загального трудового стажу протиправно не включено період перебування позивача слухачем підготовчого відділення з 31.01.1985 по 01.09.1985, то позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що полягає у незарахуванні до її страхового стажу всіх періодів роботи відповідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 за період з 1982 по 1984 роки та період навчання на підготовчого відділення з 31.01.1985 по 01.09.1985, та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії з 08.04.2025, з врахуванням до стажу позивачки період її роботи в колгоспі з 01.07.201982 по 31.12.1984, та періоду навчання на підготовчому відділенні з 31.01.1985 по 01.09.1985.
Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог та наявність підставі для їх задоволення.
Відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно з квитанцією № 63 від 20.02.2026 підтвердив сплату судового збору на суму 1 331,20 гривень за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1 331,20 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В: 
позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі імені Кірова з 01.07.1982 по 31.12.1984, та період навчання на підготовчому відділенні з 31.01.1985 по 01.09.1985.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) з 08.04.2025 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) із зарахуванням до страхового стажу в повному обсязі період роботи в колгоспі імені Кірова з 01.07.1982 по 31.12.1984, та період навчання на підготовчому відділенні з 31.01.1985 по 01.09.1985.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок. 
Відповідачу рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Микитюк Р.В.