Справа № 766/10722/26 
Провадження № 2/487/4188/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.09.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого-судді А.А. Лагоди
секретаря К.Е. Мамчур
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого матеріального відшкодування, 

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого матеріального відшкодування. Позовні вимоги мотивували тим, що 11.07.2021 на 28км автошляху Т-22-16 Гола Пристань – Залізний порт мала місце ДТП за участі т/з марки Renault Samsung SM5 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , т/з марки Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та т/з Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Власником т/з Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 який звернувся до Теплодарського міського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 та МТСБУ про стягнення матеріального збитку. У ході розгляду справи №519/197/23 з`ясовано, що т/з марки Renault Samsung SM5 д.н.з. НОМЕР_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За наслідками цивільної справи Теплодарським міським судом Одеської області 12.12.2024 ухвалено рішення, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11.11.2025 та ухвалено додаткове рішення судом першої інстанції від 16.01.2025 яким постановлено стягнути з МТСБУ страхове відшкодування 146833,50грн. МТСБУ здійснено регламентну виплату на користь ОСОБА_2 у розмірі 146833,50грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0039311 від 18.12.2025. Згідно відповіді від НПУ, водій ОСОБА_1 самовільно залишив місце пригоди та був розшуканий співробітником поліції.
Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, просить суд прийняти рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі понесених витрат та судовий збір по справі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2026 цивільну справу передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане провадження 21.08.2026 передано у провадження судді Лагоди А.А. 
Ухвалою суду від 21.08.2026 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
01.09.2026 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з огляду на те, що обставини ДТП встановлені судовим рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 12.12.2024 по справі №516/197/23, у данному процесі МТСБУ повинно довести виключно наявність передбачених законом підстав для виникнення права регресної вимоги до відповідача. Позов МТСБУ спирається на дані додатків №5 (копія відповіді від НПУ) та №6 (копія повідомлення про ДТП від 20.08.21), де стверджується про факт зіткнення та наявність механічних пошкоджень автомобіля відповідача. Зокрема, додаток №5 використовується позивачем як доказ зіткнення, оскільки у графі «Пошкодження ТЗ» щодо автомобіля відповідача вказано «бокова ліва частина». Проте ДТП мала контактний характер виключно між іншими її учасниками, автомобіль відповідача не мав жодного контакту та не зазнав жодних механічних пошкоджень. Додаток №6 містить твердження про те, що « ОСОБА_1 керуючи автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ». Проте вказані твердження водія ОСОБА_2 , подані у цьому додатку, прямо суперечать змісту його первинних письмових пояснень, які він надав патрульним поліцейським безпосередньо на місці пригоди 11.07.2021. ОСОБА_2 описав безконтактний характер події щодо автомобіля відповідача (занос власного автомобіля, що призвело до подальшого розвитку ДТП). Дані про зіткнення та пошкодження автомобіля відповідача повністю спростовуються рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 12.12.2024 року у справі № 516/197/23, яке набрало законної сили, ухвалене на підставі комплексної судової автотехнічної експертизи Київського НДЕКЦ. Цим судовим рішенням було чітко встановлено, що автомобіль відповідача RENAULT SAMSUNG (д.н.з. НОМЕР_1 ) не мав жодного фізичного контакту з іншими учасниками ДТП. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, вказані обставини є преюдиціальними, оскільки обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи.
Твердження позивача у позовній заяві про те, що транспортний засіб відповідача нібито «був розшуканий в термін від трьох до десяти днів» відповідно до відмітки у додатку №5 повністю спростовується офіційною відповіддю ГУНП в Херсонській області № 46801-2026 від 09.07.2026. Вказаний документ (із очевидною технічною опискою в першому абзаці щодо року ДТП) підтверджує, що приховування особи відповідача чи транспортного засобу не мало місця, а інформація про місцезнаходження відповідача була відома органам поліції. Безпосередньо в день пригоди (11.07.2021) відповідач особисто двічі телефонував на спецлінію «102» щодо ДТП, вказав номер свого автомобіля, точну адресу свого перебування та спілкувався з автопатрулем поліції. Оскільки органи поліції володіли повною інформацією про місцезнаходження відповідача з перших годин після пригоди, відомості МТСБУ про здійснення «розшуку» відповідача є безпідставними та не відповідають дійсності. Постанова суду про притягнення відповідача до відповідальності за ст.122-4 КУпАП відсутня, факт залишення місця ДТП є юридично недоведеним. В силу статті 78 ЦПК України, інформаційна відмітка поліції у додатку №5, на яку посилається позивач, не є доказом факту «самовільного залишення місця пригоди». Відповідач звертає увагу суду, що додаток №5 та додаток №6 перебували у розпорядженні МТСБУ, проте свідомо не надавалися позивачем під час розгляду справи №516/197/23, де МТСБУ брало участь у статусі відповідача. Вказані матеріали жодним судом не перевірялися, а викладені в них відомості про «пошкодження» автомобіля відповідача повністю суперечать преюдиціальному рішенню Теплодарського міського суду від 12.12.2024. Оскільки позивач вперше використовує ці копії, відповідач має обґрунтований сумнів щодо їхньої відповідності оригіналам. Відповідач вважає, що твердження позивача про «зіткнення», наявність «механічних пошкоджень» та «процедури розшуку» автомобіля відповідача є штучними. Вказані обставини висунуті позивачем уперше і виключно в межах цього регресного позову задля формального створення підстав для стягнення коштів, що прямо суперечить преюдиціальному судовому рішенню. Заявлена МТСБУ сума регресу є нормативно необґрунтованою, оскільки відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України право регресу обмежене виключно сумою виплаченого відшкодування шкоди, яка за рішенням суду становить 130 000,00 грн. Решта 16 833,50 грн. — це судові витрати попереднього процесу, стягнуті з МТСБУ через тривале затягування ними добровільної виплати. Ці процесуальні витрати є особистим ризиком МТСБУ, не є страховим відшкодуванням і не підлягають регресу. 29.06.2026 на адресу позивача відповідач направив офіційну пропозицію щодо врегулювання спору та відкликання позовної заяви, яка, згідно з офіційними даними трекінгу АТ «Укрпошта», була отримана МТСБУ 06.07.2026 але на момент подання відзиву жодних відповіді чи заперечень від позивача не надходило.
03.09.2026 до суду від представника позивача адвоката Панасюка О.М. надійшла відповідь на відзив. Адвокат у відповіді на відзив ОСОБА_5 зазначає, що відповідач здійснює переоцінку обставин ДТП, що не є предметом даної справи. Судом під час розгляду справи №516/197/23 встановлено, що ДТП сталася через порушення ОСОБА_1 ПДР в т.ч. залишення місця пригоди. Відповідач віднесений до пільгової категорії громадян – учасник бойових дій. Рішення суду від 12.12.2024 залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду 11.11.2025. позивач виконав рішення суду та сплатив на користь ОСОБА_2 регламентну виплату у розмірі 146833,50грн. Підставою для регресного позову є інформація від НПУ та встановлені судом у справі №516/197/23 обставин ДТП в т.ч. складання відносно ОСОБА_1 протоколу серії ДПР 18 №156697 від 19.07.2021 за ст.122-4 КУпАП. Факт залишення місця пригоди підтверджує сам відповідач, що 11.07.2021 о 19:53год ним зроблено повідомлення до поліції про ДТП, а судовим рішенням встановлено подія мала місце о 16:45год.
05.09.2026 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив. У них відповідач вказує, що жодного доказу не було надано позивачем який би підтверджував факт самовільного залишення місця пригоди. Далі, відповідач наводить зміст своїх заперечень які були ним зазначені у відзиві на позовну заяву.
Стороною позивача до суду надано заяву згідно якої просить розглянути справу за відсутністю на підставі наявних доказів, що додані до позову та задовольнити його.
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить розглядати справу в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів та з урахуванням заперечень відповідача проти позову і поданого ним відзиву на позовну заяву до суду.
Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 12.12.2024 по справі №516/197/23 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки спричинені ДТП у розмірі 108715,13грн. та з МТСБУ матеріальні збитки у розмірі 130000,00 грн. 
В судовому рішенні зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19 липня 2021 року серії ДПР18 № 156696, 11.07.2021 о 16:45 годині, на 28 км + 400 м, автодороги сполученням «Гола Пристань - Залізний Порт», ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під час об`їзду перешкоди для руху на своїй смузі у вигляді осипу скла не впевнився, що виконуємий ним маневр буде безпечним, внаслідок чого змусив водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 який розпочав маневр обгону, виїхати на узбіччя, внаслідок чого водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» не впоравшись з керуванням скоїв наїзд (зіткнення) з автомобілем «Wolkswagen Geo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , що рухався попереду в попутному напрямку пошкодивши його, чим порушив вимоги п. 2.3 б) та 14.3 Правил дорожнього руху, за передбачена відповідальність в ст. 124 КУпАП. Одночасно 19.07.2021 був складений протокол серії ДПР 18 № 156697 згідно якого 11 липня 2021 року о 16:45 годині, на 28 км + 400 м, автодороги сполученням «Гола Пристань - Залізний Порт», ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та будучи причетним до ДТП внаслідок якого було механічно пошкоджено автомобілі «Тоуоtа Саmrу» д/н НОМЕР_2 та «Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 , залишив місце пригоди до приїзду співробітників поліції та вирішення питання по суті, чим порушив вимоги п. 2.10 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність в ст. 122-4 КУпАП. Також, рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягнуто через окупацію, тобто Білозерським районним судом Херсонської області рішення за результатами розгляду протоколів про адміністративні правопорушення не прийнято.
Рішенням суду у справі №516/197/23 встановлено причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 та ДТП, що підтверджено висновками експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України №СЕ19/115-21/14249ІТ від 14.01.2022 (послідовність маневрів учасників події ДТП за відповідними варіантами розвитку) та Київського НДЕКЦ №КСЕ-19/111-24/26580 від 15.10.2024 (водій «Renault Samsung SM5» мав технічну можливість попередити виникнення аварійної ситуації шляхом виконання вимог пп.а) п.14.2, п.9.4 ПДР), а тому в його діях є склад цивільного правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була, і, крім того на нього поширюються пільги встановлені ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», він є учасником бойових дій.
Також, додатковим рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 16.01.2025 по справі №516/197/23 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення дослідження у розмірі 1592,50грн., витрати на правову допомогу у розмірі 11375грн., судовий збір у розмірі 1086,15грн. та з МТСБУ витрати на судовий збір у розмірі 1301грн., витрати на проведення дослідження у розмірі 1907,50грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 13625грн.
Постановою Одеського апеляційного суду від 11.11.2025 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Суд апеляційної інстанції погодився з встановленими в судовому рішенні обставинами та зазначив, що за висновком Київського НДЕКЦ №КСЕ-19/111-24/26580 від 15.10.2024, за даних дорожніх обставин, так як водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 не мав можливості керувати транспортним засобом, який перебував в заносі в належній формі, та задати йому певну безпечну траєкторію руху, то з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 . За даних дорожніх обставин водій автомобіля «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 9.4, п. 10.1 та п. п. а) п. 14.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити виникнення аварійної ситуації для водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 шляхом виконання вимог п. 10.1 та п. п. а) п. 14.2 Правил дорожнього руху України.
18.12.2025 платіжною інструкцією №0039311 МТСБУ здійснила виплату на користь ОСОБА_2 в розмірі 146833,50грн.
Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо] володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу] до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо] або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п.39.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне транспортне страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п.39.2.1 п.39.2. ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV) Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 13.1. статті 13 Закону 1961-IV, яка передбачає особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його відсутність, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеним цим законом.
Згідно з під.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону №1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.
В рамках справи №516/197/23 судом встановлено, що на відповідача ОСОБА_1 поширюються пільги передбачені ст.13 Закону 1961-IV, він є учасником бойових дій.
До позовної заяви позивачем додано відповідь від НПУ в якій зазначено першого учасника ДТП ОСОБА_1 з виданим йому технічним паспортом серії ВТВ №046557 від 16.12.2008 на т/з «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Станом на 11.07.2021 діяла редакція пп.38.2.5 п.38.2 ст.38 Закону №1961-IV, яка передбачала, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов, зокрема, до особи, визначеної у п.13.1 ст.13 цього Закону, яка причетна до ДТП, якщо вона самовільно залишила місце пригоди.
У наданій відповідачу відповіді від 09.07.2026 №46801-2026 УОАЗОР ГУ НП в Херсонській області зазначає, що 11.07.2021 о 19:53год. та о 20:13год. на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» ГУНП в Херсонській області надійшли дзвінки від ОСОБА_1 про те, що він став учасником ДТП яка сталася близько 17год. в 20км від с. Залізний Порт, керуючи а/м «Рено – Самсунг, д.н.з. НОМЕР_1 . На місце події для відпрацювання виклику направлявся автопатруль ВП №1 Херсонського РУП.
Згідно відповіді від НПУ долученої позивачем до позову б/н і б/д зазначено, що 1-й учасник ДТП є винуватцем, а саме ОСОБА_1 , який порушив п.14.3 ПДР, норма ст.124 КУпАП, серія протоколу ДПР18 №156696.
Підставою позову заявлено позивачем положення пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону, який передбачає, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до особи, визначеної у п.13.1 ст.13 цього Закону, яка причетна до ДТП, якщо вона керувала транспортним засобом та, зокрема, самовільно залишила місце пригоди.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.
Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що в рамках розгляду справи №516/197/23 судом не встановлено факт залишення місця пригоди відповідачем, а лише зазначено про обставину складання відносно нього протоколу за ст.122-4 КУпАП.
За таких обставин, вина особи відповідача за вчинення ним правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.122-4 КУпАП відповідною постановою суду не підтверджена, а в рамках розгляду цієї справи суд позбавлений можливості встановити вказані обставини з огляду на цивільний характер заявленого позову.
За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд наголошує на тому, що позивач на свій розсуд обрав спосіб захисту порушеного права та розпорядився своїми правами щодо предмету спору, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами, що до нього у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від відповідача компенсації за сплаченим майновим відшкодуванням, заподіяного власнику автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 11.07.2021 в Херсонській області, а тому в позові слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За умов відмови у позові витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст.16, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192 ЦК України, ст.ст.22, 38, 39, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.10 - 13, 81, 141, 176, 247 ч.2, 258, 259, 264, 265, ч.4 ст. 268 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого матеріального відшкодування – залишити без задоволення. 
Витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, адреса: Русанівський бульвар, буд.8, м. Київ, 02154, п/р № НОМЕР_4 в АТ «Укрексімбанк»; код ЄДРПОУ 21647131.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя  А.А. Лагода