ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" серпня 2026 р. Справа№ 910/2945/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Алданової С.О. 
Євсікова О.О. 

за участю секретаря судового засідання: Жукової К.Д.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Мануйленко О.В., Рудюк Ю.А.
від відповідача-1: Яковенко Р.Г.
від відповідача-2: Штепа Д.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"
на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2025, повний текст якого складено та підписано 01.10.2025
у справі № 910/2945/25 (суддя Нечай О.В.)
за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"
до 1. Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 2. Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
про визнання неправомірними та незаконними дії, зобов`язання вчинити дії та відновити становище, яке існувало до порушення прав,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач-1) та Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (далі - відповідач-2), в якій просить суд: 
- визнати неправомірними та незаконними дії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (код ЄДРПОУ 00131819), як адміністратора комерційного обліку та постачальника послуг комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, щодо покладення обсягів спожитої електричної енергії споживачем Приватним акціонерним товариством "Кременчуцький колісний завод" (код ЄДРПОУ 00231610) з 07.12.2023 по 25.12.2023 на ДПЗД "Укрінтеренерго", як сторону відповідальну за баланс; 
- визнати неправомірними та незаконними дії Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (код ЄДРПОУ 00100227), як адміністратора комерційного обліку та адміністратора розрахунків, щодо покладення обсягів спожитої електричної енергії споживачем Приватним акціонерним товариством "Кременчуцький колісний завод" (код ЄДРПОУ 00231610) з 07.12.2023 по 25.12.2023 на ДПЗД "Укрінтеренерго", як сторону відповідальну за баланс; 
- зобов`язати Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (код ЄДРПОУ 00131819), як оператора системи та адміністратора комерційного обліку та Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (код ЄДРПОУ 00100227), як оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку, вчинити дії шляхом зміни сертифікованих даних комерційного обліку в системі управління ринком (платформа ММS), скасувати сертифіковані дані комерційного обліку щодо обсягів електричної енергії, покладених на балансуючу групу електропостачальника ДПЗД "Укрінтеренерго" (код ЄДРПОУ 19480600), як постачальника «останньої надії», що спожиті за точками комерційного обліку/площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачем Приватним акціонерним товариством "Кременчуцький колісний завод" (код ЄДРПОУ 00231610), провести нове формування сертифікованих даних та покласти обсяги електричної енергії, що використані даним споживачем з 07.12.2023 по 25.12.2023 на втрати оператора системи - Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (код ЄДРПОУ 00131819), передати зазначені нові сертифіковані дані комерційного обліку Адміністратору розрахунків та учасникам ринку для здійснення перерахунку платежів; 
- відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів ДПЗД "Укрінтеренерго" (код ЄДРПОУ 19480600) - заборонити Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" (код ЄДРПОУ 00100227) використовувати при здійснені будь-яких розрахунків з ДПЗД "Укрінтеренерго" (код ЄДРПОУ 19480600) дані комерційного обліку, що спожиті за точками комерційного обліку /площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачем Приватним акціонерним товариством "Кременчуцький колісний завод" (код ЄДРПОУ 00231610) з 07.12.2023 по 25.12.2023, та зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (код ЄДРПОУ 00100227) вчинити дії шляхом формування та надання нових актів-корегування (врегулювання) до актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів та акти коригування до актів приймання-передачі послуги (послуг з передачі електричної енергії) із зазначенням скасованих сертифікованих даних комерційного обліку щодо обсягів електричної енергії, що спожиті за точками комерційного обліку /площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачем Приватним акціонерним товариством "Кременчуцький колісний завод" (код ЄДРПОУ 00231610) з 07.12.2023 по 25.12.2023 на ДПЗД "Укрінтеренерго", як сторону відповідальну за баланс.
Позов мотивовано тим, що між сторонами склалися правовідносини на ринку електричної енергії, у межах яких позивач виконував функції постачальника «останньої надії» для Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод» (споживача), відповідач-2 як оператор системи розподілу та постачальник послуг комерційного обліку забезпечував розподіл і облік енергії із зобов`язанням припинити електроживлення у разі закінчення строку постачання, а відповідач-1 як оператор системи передачі, адміністратор комерційного обліку та адміністратор розрахунків здійснював перевірку, сертифікацію даних комерційного обліку і проведення фінансових розрахунків за небаланси. 
Позовні вимоги обґрунтовані такими доводами: 
- позивач здійснював постачання електроенергії споживачу понад граничний 90-денний строк виключно на підставі наказу Міністерства енергетики України щодо особливостей постачання в період воєнного стану; 
- у зв`язку з втратою чинності вказаним наказом 06.12.2023 позивач втратив правові підстави для подальшого постачання електроенергії, про що завчасно письмово повідомив споживача та відповідачів; 
- починаючи з 07.12.2023 обов`язок припинити електроживлення об`єкта споживача виник у відповідача-2, а у разі нездійснення відключення відповідні обсяги мали бути покладені на втрати самого оператора системи розподілу; 
- відповідач-2, порушуючи вимоги законодавства, неправомірно відніс обсяги електроенергії, спожитої з 07.12.2023 по 25.12.2023, на позивача та передав ці дані відповідачу-1; 
- відповідач-1 не виконав належним чином функцій з перевірки даних комерційного обліку, неправомірно сертифікував їх у системі управління ринком (MMS) та використав для комерційних розрахунків, безпідставно поклавши фінансові зобов`язання за небаланси на постачальника «останньої надії»; 
- досудове врегулювання спору шляхом направлення претензій не дало результатів; 
- незаконні дії відповідачів порушують майнові права позивача як учасника ринку та погіршують його фінансовий стан як підприємства, що має критичне значення для функціонування економіки.
Правовим обґрунтуванням заявлених вимог позивач визначив статтю 55 Конституції України, статті 16, 633, 634, 641, 642 ЦК України, статтю 20 ГК України, статті 2, 4, 6, 20, 27, 29, 30, 42, 129, 162, 164, 173, 176, 236 ГПК України, статті 1, 33, 53, 62, 64, 77 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», Закон України від 22.09.2016 № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, Кодекс комерційного обліку електричної енергії, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №311, Правила ринку, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307, Тимчасовий порядок визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.12.2018 № 2118, Порядок врегулювання спорів, що виникають між суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.02.2019 № 156, Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затверджене наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, наказ Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307, а також постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.11.2023 № 2144 «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 20 квітня 2023 року № 393».

Короткий зміст відзиву на позовну заяву відповідача-1

11.04.2025 відповідач-1 (Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго») подав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Заперечення проти позову обґрунтовані такими доводами:
- позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки його вимоги фактично спрямовані на усунення правової невизначеності та зменшення розміру власних грошових зобов`язань перед відповідачем-1 за договором про надання послуг з передачі електричної енергії та договором про врегулювання небалансів, тоді як стягнення заборгованості за цими правочинами вже є предметом розгляду в інших справах (№ 910/16716/23 та № 910/2597/23);
- відповідно до сталої практики Верховного Суду, за наявності ініційованого кредитором судового процесу про стягнення коштів, боржник має захищати свої права саме в цьому провадженні, а пред`явлення окремого позову не є належним способом захисту;
- відповідач-1 не вчиняв жодних дій щодо покладення спірних обсягів електричної енергії на позивача, матеріали справи не містять доказів прийняття ним відповідних рішень, а тому визнання невчинених дій неправомірними є неможливим;
- відповідач-1 є суб`єктом господарювання (акціонерним товариством), а не суб`єктом владних повноважень, тому визнання його дій протиправними не передбачено законом як належний спосіб захисту;
- заявлені позовні вимоги щодо зобов`язання обох відповідачів вчинити солідарні дії без ідентифікації конкретних обов`язків кожного з них є нечіткими, що унеможливлює виконання потенційного судового рішення та суперечить принципу юридичної визначеності;
- фактично спір виник виключно між позивачем та відповідачем-2 щодо обов`язку останнього припинити електропостачання споживачу та внести відповідні дані до системи управління ринком (MMS), тоді як відповідач-1, як адміністратор комерційного обліку, здійснює лише центральну агрегацію даних, наданих іншими учасниками ринку;
- законодавчо закріплений контроль за дотриманням норм Кодексу комерційного обліку не наділяє відповідача-1 повноваженнями на власний розсуд формувати чи змінювати дані комерційного обліку або вирішувати спори правового характеру між постачальником «останньої надії», його споживачем та оператором системи розподілу.
Нормативно-правовим обґрунтуванням своїх заперечень відповідач-1 визначає статті 2, 42, 165, 178 ГПК України, статтю 108 ЦК України, статті 1, 2, 31, 33, 46, 53 та розділ XVII Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», Кодекс комерційного обліку електричної енергії, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 311, Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, Порядок перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, та наказ Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву відповідача - 2

01.04.2025 відповідача-2 (Акціонерне товариство «Полтаваобленерго») подав відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з доводами позивача та просить відмовити в задоволенні позову повністю.
Заперечення проти позову обґрунтовані такими доводами:
- взаємовідносини сторін регулюються укладеним договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, згідно з умовами якого оператор системи розподілу зобов`язаний здійснювати відключення об`єкта споживача виключно на підставі належним чином оформленої заявки-повідомлення постачальника із обов`язковим зазначенням конкретної дати та часу такого відключення;
- позивач не направив відповідачу належної заявки-повідомлення про припинення електроживлення споживача (Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод») із зазначенням конкретної дати відключення, а його повідомлення від 10.11.2023 було оформлено з порушенням вимог законодавства та умов договору (без зазначення дати припинення електроживлення);
- позивач не усунув недоліків свого повідомлення навіть після направлення йому відповідачем відповідного листа із вимогою зазначити плановану дату відключення для дотримання законодавчо встановлених строків попередження споживача (не менше ніж за 5 робочих днів);
- 12.12.2023 позивач самостійно створив заявку на відключення спірного споживача через інформаційну платформу Датахаб із плановою датою відключення 01.01.2024 (яка згодом вибула з процесу через зміну електропостачальника), у зв`язку з чим відповідач обґрунтовано очікував офіційного звернення про припинення електроживлення саме на цю дату;
- обставини щодо фактичного постачання позивачем електричної енергії на користь спірного споживача у період з 07.12.2023 по 25.12.2023 вже були предметом судового дослідження у справі № 910/16716/23, рішенням Господарського суду міста Києва в якій від 20.01.2025 ці факти були підтверджені.
Нормативно-правовим обґрунтуванням своїх заперечень відповідач визначає статтю 165 ГПК України, Закон України від 13.04.2017 №2019-VIII «Про ринок електричної енергії», пункти 11.5.8, 11.5.12 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 310, пункт 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, та Кодекс комерційного обліку електричної енергії, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 311.

Короткий зміст відповідей позивача на відзиви відповідачів

09.04.2025 та 15.04.2025 позивач подав до суду відповіді на відзиви відповідачів, у яких зазначив, що вважає доводи їх повністю необґрунтованими, безпідставними та такими, що не спростовують заявлених вимог, у зв`язку з чим просить задовольнити позов у повному обсязі.
Позиція позивача обґрунтована такими доводами:
- обраний спосіб захисту є належним та спрямований на зміну сертифікованих даних комерційного обліку, тоді як у справі про стягнення заборгованості (№910/16716/23) місцевий господарський суд прямо констатував, що правовідносини щодо обсягів споживання електричної енергії окремими споживачами мають вирішуватися в межах окремого судового спору;
- позивач належним чином виконав обов`язок щодо завчасного інформування споживача, оператора системи розподілу та адміністратора комерційного обліку про припинення договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» у зв`язку із втратою чинності профільного наказу міністерства, надіславши відповідні листи з дотриманням 20-денного строку;
- норма пункту 3.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, на недотриманні якої наполягають відповідачі, регулює відносини звичайних електропостачальників, натомість діяльність постачальника «останньої надії» імперативно обмежена 90-денним строком, після спливу якого невідключені обсяги безальтернативно покладаються на втрати оператора системи згідно з пунктом 6.2.8 цих Правил;
- передбачена договором заявка-повідомлення про відключення застосовується у випадках припинення електроживлення за ініціативою постачальника, а не в ситуації автоматичного закінчення граничного строку дії договору з постачальником «останньої надії»;
- створення позивачем на платформі Датахаб заявки із плановою датою відключення 01.01.2024 не спростовує позовних вимог, а було виключно вимушеним способом захисту від подальших неправомірних дій відповідача-2 щодо безпідставного покладення обсягів;
- склад відповідачів визначено правильно, оскільки до повноцінного запуску платформи Датахаб функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку частково виконував відповідач-2, а наразі вони належать відповідачу-1, тому відновлення порушеного права вимагає дій обох суб`єктів;
- рішення суду у справі №910/16716/23, на яке посилається відповідач-2, не має преюдиційного значення, оскільки оскаржене в апеляційному порядку і не набрало законної сили.

Короткий зміст судового рішення що оскаржується 

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2025 у справі № 910/2945/25 у задоволенні позову Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» відмовлено повністю. Судові витрати зі сплати судового збору покладено на позивача.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов таких висновків:
- правовідносини щодо постачання електричної енергії між позивачем (як постачальником «останньої надії») та споживачем (ПрАТ «Кременчуцький колісний завод») у спірний період регулювалися не одним, а низкою послідовно укладених строкових договорів, оскільки в силу вимог закону після спливу 90-денного строку відбувалося нове автоматичне приєднання споживача до публічного договору на новий обмежений строк;
- укладена між позивачем та споживачем додаткова угода в частині продовження строку постачання електричної енергії суперечить імперативним приписам закону, які обмежували такий строк виключно 90-денним періодом;
- станом на день втрати чинності наказом про особливості постачання в умовах воєнного стану (06.12.2023) постачання за останнім договором (від 05.12.2023) тривало менше ніж 90 діб, тому відсутні правові підстави вважати цей договір припиненим саме з указаної дати;
- позивач не надав доказів належного виконання обов`язку щодо завчасного інформування оператора системи розподілу (відповідача-2) про завершення постачання, оскільки надіслані ним повідомлення містили суттєвий недолік - у них не було визначено конкретної дати припинення електропостачання;
- позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту, оскільки його вимоги фактично спрямовані на превентивне усунення правової невизначеності щодо обсягів спожитої електроенергії, тоді як кредитор (відповідач-1) вже ініціював розгляд інших судових справ (№910/16716/23 та №910/2597/23) про стягнення заборгованості за відповідними договорами, у межах яких позивач і повинен захищати свої права шляхом доведення відсутності підстав для нарахування боргу.
Рішення суду обґрунтовано положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 11, 14, 16, 215 ЦК України, статей 62, 64 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, наказів Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148 та від 10.10.2023 № 307, а також статей 13, 74, 76, 77, 86, 129, 233, 237, 238, 240 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений процесуальний строк, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2025 у справі № 910/2945/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також здійснити розподіл судових витрат.
Апелянт посилається на те, що:
- суд першої інстанції залишив поза увагою письмові докази (додаткову угоду та комерційну пропозицію), які підтверджують, що постачання електричної енергії споживачу здійснювалося на підставі єдиного договору протягом усього періоду з 07.03.2023 по 06.12.2023, помилково кваліфікувавши ці правовідносини як такі, що регулювалися кількома різними договорами;
- місцевий господарський суд проігнорував наказ профільного міністерства, яким на період дії воєнного стану було імперативно подовжено строк постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» понад встановлений законом 90-денний термін;
- суд порушив принцип презумпції правомірності правочину, оскільки безпідставно відкинув умови додаткової угоди про строк постачання за відсутності судового рішення про визнання її недійсною;
- висновки суду щодо укладання нових договорів на кожні наступні 90 днів ґрунтуються на припущеннях та зроблені за відсутності належних і допустимих доказів (відповідних повідомлень за формою додатка 8 до Правил роздрібного ринку електричної енергії);
- суд зробив помилковий висновок щодо неналежного повідомлення оператора системи про припинення постачання через відсутність конкретної календарної дати, оскільки правила вимагають інформувати про настання події (скасування наказу міністерства, що відбулося 06.12.2023), при цьому нормативно затвердженої форми такого повідомлення не існує;
- суд безпідставно визнав недоведеним факт направлення повідомлення оператору системи розподілу, проігнорувавши обставину визнання самим оператором у своєму відзиві факту отримання цього листа, що відповідно до процесуального закону звільняє від необхідності його доказування;
- суд помилково послався на судові рішення у справах №910/16716/23 та №910/2597/23, оскільки вони не набрали законної сили, їхні обставини не мають преюдиційного значення, а правила ринку безпосередньо передбачають можливість подальшого коригування даних комерційного обліку;
- суд першої інстанції застосував нерелевантну практику Верховного Суду щодо правовідносин, які виникли до запровадження воєнного стану, та одночасно залишив поза увагою правові висновки Верховного Суду у подібних справах (зокрема, у справі №910/12754/23) стосовно особливостей електропостачання в умовах воєнного стану;
- за відсутності прямої норми закону щодо порядку покладання обсягів електроенергії після завершення подовженого періоду постачання, суд повинен був застосувати аналогію закону та визнати правомірним покладання таких обсягів на втрати оператора системи;
- оскаржуване рішення фактично легалізує правопорушення на ринку електричної енергії, оскільки суд визнав правомірною поведінку відповідачів, які всупереч імперативним вимогам законодавства не припинили електроживлення споживача та протиправно віднесли обсяги спожитої ним після 06.12.2023 електроенергії на баланс постачальника «останньої надії».
Правовим обґрунтуванням апеляційної скарги скаржник визначає статті 4, 8, 204, 212, 251, 252 ЦК України, статті 2, 6, 11, 13, 42, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 119, 165, 166, 236, 237, 241, 242, 254, 256, 257, 258, 269, 271, 275, 277 ГПК України, статті 1, 16, 46, 64, 70, 77 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», статті 1, 2 Закону України від 22.09.2016 № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», статті 1, 9, 17 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX), Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, Правила ринку, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307, Кодекс систем розподілу, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 310, Тимчасовий порядок визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.12.2018 № 2118, Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017 № 1470, Положення про Міністерство енергетики України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 507, наказ Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, а також наказ Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307.

Правова позиція щодо апеляційної скарги відповідачів 

05.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 (Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго») надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Заперечення проти апеляційної скарги обґрунтовані такими доводами:
- позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки його вимоги фактично спрямовані на усунення правової невизначеності щодо нарахування грошових зобов`язань та безпосередньо пов`язані з вимогами про стягнення коштів, які вже розглядаються судом у межах інших справ (№ 910/16716/23 та № 910/2597/23), де позивач має статус боржника;
- відповідно до сталої практики Верховного Суду, за наявності ініційованого кредитором судового процесу про стягнення коштів, боржник має захищати свої права саме в цьому провадженні, а пред`явлення окремого позову не є належним способом захисту і такий позов не підлягає задоволенню;
- позовні вимоги до відповідача-1 є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів (рішень, документів тощо) щодо вчинення ним дій із покладення спірних обсягів спожитої електричної енергії на позивача;
- позивач помилково трактує функції відповідача-1, оскільки до компетенції останнього не належить контроль за дотриманням учасниками ринку норм щодо покладення обсягів електроенергії на втрати оператора системи, а вирішення цього питання є предметом правовідносин виключно між позивачем та відповідачем-2;
- позивач не довів факту дотримання ним установленого порядку та направлення відповідачу-2 належного повідомлення про завершення постачання електричної енергії споживачу із зазначенням конкретної дати такого відключення.
Нормативно-правовим обґрунтуванням своїх заперечень відповідач-1 визначає статті 42, 263 ГПК України, а також пункт 6.2.8 та підпункт 8 пункту 9.6.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії.
05.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача-2 (Акціонерного товариства «Полтаваобленерго») надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він справи не погоджується з доводами апелянта, просить відмовити в задоволенні скарги, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
Заперечення проти апеляційної скарги обґрунтовані такими доводами:
- між позивачем та відповідачем укладено договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, умовами якого чітко визначено форму заявки-повідомлення про припинення електроживлення споживача, що передбачає обов`язкове зазначення конкретної дати та часу відключення;
- позивач не направив належним чином оформленої заявки-повідомлення щодо відключення споживача (Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод»), а надіслане ним повідомлення від 10.11.2023 не містило конкретної дати припинення електроживлення;
- недоліки повідомлення не були усунуті позивачем навіть після отримання відповідного листа-зауваження від оператора системи розподілу, що позбавило відповідача можливості виконати відключення споживача без порушення нормативно встановлених строків його попередження;
- відсутність конкретної дати відключення у вимозі постачальника утворює правову невизначеність, оскільки унеможливлює встановлення моменту припинення постачання електричної енергії;
- у разі нездійснення оператором системи припинення електропостачання через відсутність належної вимоги електропостачальника, обсяги електричної енергії не можуть покладатися на оператора системи як втрати;
- позивач самостійно ініціював заявку на відключення спірного споживача через платформу Датахаб із плановою датою відключення 01.01.2024 (яка згодом була скасована через зміну електропостачальника), що свідчить про фактичне постачання ним електричної енергії до 26.12.2023;
- укладена між позивачем та споживачем додаткова угода про зміну строків дії договору постачання не звільняє постачальника «останньої надії» від обов`язку дотримуватися імперативної процедури припинення електроживлення, не створює зобов`язань для оператора системи розподілу, про її існування відповідачу стало відомо лише після відкриття провадження у справі, а сама угода має ознаки укладення з метою безпідставного перекладення вартості спожитої електричної енергії на оператора системи розподілу;
- суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи і правильно застосував норми права, натомість доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів.
Нормативно-правовим обґрунтуванням своїх заперечень відповідач-2 визначає частину третю статті 361 ЦК України, статтю 263 ГПК України, частину дев`яту статті 64 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», пункти 11.5.8, 11.5.12 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 310, пункти 2.1.17, 7.5, 7.10, главу 6.1 розділу VI та розділ VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, Кодекс комерційного обліку електричної енергії, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 311, пункт 7 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, та наказ Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307.
27.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача-2 (Акціонерне товариство «Полтаваобленерго») надійшли додаткові пояснення у справі, які прийняті судом апеляційної інстанції. 
Додаткові пояснення відповідача-2 щодо незгоди з апеляційною скаргою обґрунтовані такими доводами:
- постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 у справі №910/5447/25, на яку посилається позивач у своєму клопотанні, не має преюдиційного значення для цієї справи, оскільки Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» не брало участі в її розгляді;
- відповідно до сталої практики Верховного Суду, преюдицію утворюють виключно фактичні обставини, а не правова оцінка таких обставин, здійснена іншим судом, тому процесуальні умови для застосування преюдиції відсутні;
- починаючи з 28.09.2023 запрацювали функціональні модулі інформаційної платформи Датахаб, що підтверджується листом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 04.10.2023 № 01/49999, а тому позивач мав технічну можливість та обов`язок ініціювати відключення споживача саме через цю систему;
- позивач самостійно створив заявку на відключення споживача через платформу Датахаб 12.12.2023 із плановою датою відключення 01.01.2024 (яка згодом була скасована), що підтверджує факт постачання ним електричної енергії до 26.12.2023 та правомірність очікування відповідачем належного звернення щодо припинення електроживлення саме на 01.01.2024;
- лист позивача від 10.11.2023 не є належним повідомленням про припинення електроживлення споживача в розумінні умов договору та вимог законодавства, оскільки не містить конкретної дати та часу такого припинення;
- станом на 10.11.2023 набрання чинності відповідним наказом Міністерства енергетики України (з яким позивач пов`язує припинення постачання) мало умовний, а не неминучий характер, оскільки зберігалася юридична можливість його скасування чи зупинення до моменту офіційного оприлюднення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2945/25. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з господарського суду першої інстанції.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 234, 258, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів повної сплати судового збору. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.
17.11.2025 недоліки апеляційної скарги усунуто.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2025 у справі № 910/2945/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 12.01.2026. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 05.01.2026 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 05.01.2026 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.
Розгляд справи відкладався, зокрема до 10.08.2026.

Явка представників учасників справи

Представники позивача в судовому засіданні 10.08.2026 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Представники відповідачів в судовому засіданні 10.08.2026 заперечили проти доводів апелянта та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

До апеляційної скарги позивачем долучено клопотання про приєднання додаткових доказів, а саме: постанов Верховного Суду від 02.04.2025 у справі №910/74/24, від 12.09.2024 у справі №910/12587/23, від 13.02.2024 у справі №910/14138/22, від 25.09.2024 у справі №910/12754/23; копій постанов НКРЕКП №1911 від 03.11.2021, №1554 від 12.08.2020, №1909 від 13.10.2020; копії ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2020 у справі №910/12587/23 та копії рішення Господарського суду Донецької області від 17.01.2022 у справі №905/1791/21.
Також позивач просить долучити копії постанов Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 та Верховного Суду від 24.06.2026 у справі №910/5447/25.
Вирішуючи вказані клопотання позивача про приєднання додаткових доказів, колегія суддів виходить із такого.
Згідно з частиною третьою статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Оцінюючи вимогу позивача долучити як докази копії судових рішень (постанов Верховного Суду від 02.04.2025 у справі №910/74/24, від 12.09.2024 у справі №910/12587/23, від 13.02.2024 у справі №910/14138/22, від 25.09.2024 у справі №910/12754/23, від 24.06.2026 у справі №910/5447/25; постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 у справі №910/5447/25; ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2020 у справі №910/12587/23; рішення Господарського суду Донецької області від 17.01.2022 у справі №905/1791/21), а також копії постанов НКРЕКП (№1911 від 03.11.2021, №1554 від 12.08.2020, №1909 від 13.10.2020), колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є дані, на підставі яких суд встановлює обставини, що мають значення для справи. Судові рішення в інших справах, а також акти індивідуальної дії щодо інших суб`єктів (постанови НКРЕКП) не є засобами доказування у розумінні процесуального закону.
Водночас висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються апеляційним судом в імперативному порядку на підставі частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, а не шляхом їх долучення як доказів.
Копії зазначених рішень місцевих та апеляційного господарських судів, а також вказані постанови НКРЕКП суд приймає до розгляду виключно як частину правової аргументації позивача, без надання їм статусу доказів у цій справі.
Відтак, апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача в частині приєднання вказаних документів саме у статусі додаткових доказів.
Також колегія суддів, керуючись частиною першою статті 42 ГПК України, приймає до розгляду додаткові письмові пояснення відповідача-2 від 27.02.2026, оскільки вони містять аргументи щодо предмета доказування, які підлягають оцінці під час апеляційного перегляду справи по суті та надані з дозволу колегії суддів.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов наступних висновків. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції 

Апеляційний господарський суд, відповідно до вимог статті 269 ГПК України, здійснив перевірку фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції, та за результатами застосування критеріїв належності, допустимості та вірогідності доказів встановив таке.
Суд першої інстанції правильно встановив факт набуття Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі - ДПЗД «Укрінтеренерго») статусу постачальника «останньої надії». Зазначена обставина встановлена на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 06.11.2018 № 1344 про видачу ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, та розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.12.2021 № 1692-р «Про визначення підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» постачальником «останньої надії», яким позивача визначено таким постачальником до 31.12.2022 (із відповідними подальшими змінами). 
Також суд першої інстанції встановив факт віднесення Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод» до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії». Доказами, на підставі яких встановлено цей факт, є лист Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» від 02.03.2023 № 04.33/6533 та Повідомлення оператора системи про точки комерційного обліку споживачів, постачання електричної енергії за якими здійснюється постачальником «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» у березні 2023 року. 
07.03.2023 між ДПЗД «Укрінтеренерго» та Приватним акціонерним товариством «Кременчуцький колісний завод» укладено договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії». Що підтверджується Комерційною пропозицією № 5 від 08.10.2021, протоколом проведення переговорів та додаткової угоди до вказаного договору. 
У подальшому, позивач оприлюднив нову Комерційну пропозицію № 8 від 07.11.2023 (яка набула чинності 01.12.2023), пункт 15.2 якої передбачав, що договір вважається припиненим в частині постачання з дати втрати чинності нормативно-правового акта (зокрема, наказу Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148). 
Судом встановлено направлення позивачем листів-повідомлень: споживачу (від 09.11.2023 № 44/09-6006/ПОH) та оператору системи Акціонерному товариству «Полтаваобленерго», Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» і військовій адміністрації (від 10.11.2023 № 44/09-3147/ПОН) щодо завершення постачання електричної енергії з дати втрати чинності вказаним наказом. Дані підтверджуються на підставі копій відповідних листів та листа ДПЗД «Укрінтеренерго» до НКРЕКП від 30.11.2023 № 44/09-1562. 
12.12.2023 позивачем в платформі Датахаб створено заявку № 209276 на відключення точки комерційного обліку Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод» із плановою датою відключення 01.01.2024. Також встановлено, що 26.12.2023 ця заявка вибула з процесу у зв`язку зі зміною електропостачальника. Факт встановлено на підставі інформації з платформи, наданої відповідачем-2. 
05.01.2024 позивач отримав Звіти щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку споживачів за грудень 2023 року від оператора системи Акціонерного товариства «Полтаваобленерго». Відповідно до цих звітів, обсяги електричної енергії, спожиті Приватним акціонерним товариством «Кременчуцький колісний завод» у період з 07.12.2023 по 25.12.2023, були покладені саме на ДПЗД «Укрінтеренерго».

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції 

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 1, 2 статті 14 Цивільного кодексу України).
Відносини між учасниками роздрібного ринку електричної енергії врегульовано положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, якими також встановлено окремий порядок укладення договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" на ПрАТ "НЕК "Укренерго", як оператора системи передачі, покладено функції адміністратора комерційного обліку.
Згідно з визначеннями, наведеними у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", адміністратор комерційного обліку електричної енергії - це юридична особа, яка забезпечує організацію та адміністрування комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також виконує функції центральної агрегації даних комерційного обліку; комерційний облік електричної енергії - це сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.
Основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії визначає Кодекс комерційного обліку (частина 7 статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Згідно з пунктами 2.1.1, 2.1.2 розділу ІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 311, комерційний облік електричної енергії на ринку електричної енергії організовується АКО та здійснюється ППКО відповідно до вимог Закону, цього Кодексу, Правил роздрібного ринку та Правил ринку. Метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у визначений проміжок часу для її подальшого використання та здійснення розрахунків між учасниками ринку.
Забезпечення комерційного обліку відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії віднесено до функцій оператора системи розподілу (п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Відповідно до абз. 2 п. 5, п. 10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 з дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії ОСР (ОСП) надає послуги комерційного обліку споживачам, точки комерційного обліку яких улаштовані на території його ліцензованої діяльності, відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії. До запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР.
Відповідно до пункту 12.4.1 глави 12.4 розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії (тут і далі в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) АКО до 01 січня 2022 року має забезпечити функціонування центральної інформаційно-телекомунікаційної платформи Датахаб та ведення централізованого реєстру ТКО на ринку електричної енергії, адміністрування процесів зміни електропостачальника та припинення електропостачання, а також централізоване керування та інформаційний обмін даними комерційного обліку для здійснення розрахунків на ринку електричної енергії.
Пунктами 12.4.4, 12.4.6 глави 12.4 розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб:
функції АКО з ведення реєстрів ТКО, адміністрування процесів зміни електропостачальника, адміністрування припинення електропостачання та агрегації даних комерційного обліку виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії;
оператори системи забезпечують приймання даних комерційного обліку від ППКО (у ролі ОЗД та ОДКО), учасників ринку та/або споживачів, їх обробку, формування, профілювання, валідацію та передачу для розрахунків на ринку за рахунок коштів, передбачених у тарифі на розподіл/передачу електричної енергії. Зазначені функції виконуються операторами систем до дати початку їх виконання АКО з урахуванням поетапного запуску функціонування центральної інформаційно-телекомунікаційної платформи Датахаб;
ППКО виконують функції та надають послуги із зчитування, обробки, формування, валідації, приймання та передачі даних комерційного обліку у межах своєї відповідальності та повноважень за рахунок замовників цих послуг.
Оператори системи та ППКО (у ролі ОДКО) мають забезпечити щоденне завантаження даних комерційного обліку електричної енергії в систему управління ринком.
Пункт 10 Постанови НКРЕКП № 312 було виключено на підставі Постанови НКРЕКП № 1142 від 19.06.2024, яка набула чинності з 01.07.2024 року, а отже відповідно до законодавства оператори системи розподілу виконували функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності.
Відповідно до пункту 2.2.2 глави 2.2 розділу ІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії АКО виконує функції: отримання від ППКО валідованих даних комерційного обліку, визначення їх придатності до використання; виконання перевірок повноти інформації, отриманої від ППКО, визначення помилок у даних або випадків відсутності даних; інформування ППКО про стан придатності отриманих даних комерційного обліку та надання вимог щодо повторного надання належних даних для виправлення виявлених помилок; забезпечення центральної агрегації та сертифікації даних комерційного обліку; надання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків, а також учасникам ринку та іншим заінтересованим сторонам, які пов`язані з певною ТКО; забезпечення вирішення суперечок та спірних питань щодо організації та здійснення комерційного обліку в межах компетенції.
При цьому за визначенням, наведеним у підпункті 63 пункту 1.2.1 глави 1.2 розділу I Кодексу комерційного обліку електричної енергії, сертифіковані дані комерційного обліку (сертифіковані дані) - це набір даних комерційного обліку за встановлений період для точки або групи точок комерційного обліку після їх перевірки АКО, що використовується всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач має право, зокрема: купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.
Відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" це - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.
За приписами частини першої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.
За вимогами частин шостої - десятої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.
Електропостачальник, неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу.
Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
Порядок заміни електропостачальника на постачальника "останньої надії" визначено розділом 6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПРРЕЕ, Правила)
Зокрема, пунктом пунктом 6.2.4 ПРРЕЕ визначено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається дата припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача (споживачів) на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.
Відповідно до пункту 1.2.9 ПРРЕЕ постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який розробляється постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил) та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Зокрема, відповідно до частини восьмої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у разі настання обставин, визначених у частині першій статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії та відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 цього Закону, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу, а факт приєднання до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника "останньої надії" відбувається по факту споживання електричної енергії без укладення договору з іншим електропостачальником.
Відповідний правовий висновок викладено також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2021 у справі №910/8958/20 та від 04.04.2023 у справі № 905/1791/21.
За приписами статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Система розподілу має бути побудована з урахуванням принципу економічної ефективності, планів розвитку міст (територій), з дотриманням режиму права власності, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, енергоефективності, захисту життя і здоров`я людей, а також раціонального використання енергії відповідно до технічних правил та норм безпеки, передбачених нормативно-технічними документами.
Відповідно до пункту 11.1.2 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 310, ОСР здійснює діяльність з розподілу електричної енергії та надає послуги з розподілу електричної енергії користувачам своєї системи розподілу в межах території ліцензованої діяльності на підставі відповідної ліцензії, виданої Регулятором. У випадках, визначених цим Кодексом, ОСР забезпечує розподіл електричної енергії електричними мережами інших власників, які не є ОСР або ОМСР.
У відповідності до пункту 11.5.1 Кодексу систем розподілу послуги з розподілу електричної енергії надаються користувачу безперервно, крім випадків, передбачених договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та цим Кодексом.
Згідно з п. 17 ч. 3 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу зобов`язаний припиняти електроживлення споживача за зверненням електропостачальника у порядку, визначеному кодексом системи розподілу.
За приписами частин 6, 8, 9 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті. Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
Отже після спливу 90-деного терміну дія договору постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем припиняється в частині постачання електричної енергії і продовжується в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення.
Відповідно до підпункту 1 пункту 7.5. ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником "останньої надії" (за умови неукладення споживачем договору з іншим електропостачальником).
Водночас, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до частини 2 статті 9 цього Закону Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Статтею 17 зазначеного Закону встановлено, що органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.
За приписами частини 8 статті 16 Закону України «Про ринок електричної енергії» у разі введення особливого періоду електроенергетичні підприємства діють згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, які регулюють функціонування електроенергетики в умовах особливого періоду.
Згідно з ч. 8, 9 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 3.4.4 глави 3.4 розділу III ПРРЕЕ, які кореспондуються з умовами, що зазначені в Комерційній пропозиції № 8 від 07.11.2023 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до договору, постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
Наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148 «Про врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану» (набув чинності 06.05.2022) було затверджене Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану (далі - Положення № 148).
Нормами абзацу 2 пункту 7 вказаного Положення встановлено, що постачальник «останньої надії» у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування (кpім випадку зміни постачальника за ініціативою споживача в порядку глави 6.1 розділу VI ПРРЕЕ) здійснює постачання електричної енергії тим споживачам, у яких відсутній електропостачальник, в тому числі яким станом на 04 березня 2022 року постачання електричної енергії здійснював постачальник «останньої надії».
У подальшому наказом Міністерства енергетики України № 307 від 10.10.2023 (далі - Наказ № 307), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 24.10.2023 за № 1859/40915 та був оприлюднений 06.12.2023 в Офіційному віснику України за № 98, Наказ № 148 визнано таким, що втратив чинність. 
За висновками Великої Палати Верховного Суду спеціальна норма не суперечить загальній нормі та не скасовує її, а лише встановлює певні винятки із загальної норми. Тому спеціальна норма застосовується лише до тих відносин, щодо яких вона встановлює спеціальне правило (відмінне від загального). В решті, тобто у відносинах, які не охоплені спеціальною нормою, підлягає застосуванню загальна норма (постанова від 15.02.2023 у справі № 910/18214/19).

Правова позиція суду апеляційної інстанції

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги у сукупності із встановленими обставинами справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Щодо строку постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та дії наказів Міністерства енергетики України

Позивач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що постачання електричної енергії споживачу здійснювалося на підставі єдиного договору, строк дії якого в частині постачання було імперативно подовжено понад 90 днів на підставі наказу Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, а після втрати ним чинності (з 06.12.2023) законні підстави для постачання припинилися. Натомість відповідачі та суд першої інстанції виходили з того, що кожні 90 днів укладалися нові договори, і станом на 06.12.2023 останній такий договір ще діяв.
Оцінюючи вказані доводи, апеляційний суд керується приписами частини дев`ятої статті 64 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», якими імперативно встановлено, що постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу.
Водночас в умовах особливого періоду, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», електроенергетичні підприємства здійснюють свою діяльність згідно з нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі (частина восьма статті 16 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії»).
Реалізуючи ці повноваження, Міністерство енергетики України видало наказ від 13.04.2022 № 148, яким встановило тимчасове спеціальне регулювання: обов`язок постачальника «останньої надії» продовжувати постачання електроенергії споживачам понад граничний 90-денний строк упродовж дії воєнного стану. Згодом, наказом Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307 (набрав чинності 06.12.2023), наказ № 148 було визнано таким, що втратив чинність.
З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що дія наказу Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148 не створювала підстав для циклічного переукладання нових договорів кожні 90 днів, як помилково вважав суд першої інстанції. Натомість цей наказ на період свого існування запроваджував імперативну пролонгацію єдиних договірних правовідносин, маючи пріоритет над загальними нормами Закону.
Відтак, апеляційний суд приймає довід скаржника та доходить висновку, що з 07.12.2023 (дня, наступного за днем втрати чинності спеціальним наказом № 148) відновилася пряма дія обмежень, встановлених статтею 64 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії». Оскільки нормативно визначений 90-денний строк постачання споживачем був вичерпаний, будь-які правові підстави для подальшого постачання електричної енергії на користь Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод» за рахунок постачальника «останньої надії» автоматично припинилися.
Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача-2 про те, що створення позивачем 12.12.2023 в платформі Датахаб заявки на відключення споживача з 01.01.2024 свідчить про фактичне та правомірне постачання ним електричної енергії до 26.12.2023. Як встановлено судом, законні підстави для постачання електричної енергії позивачем як постачальником "останньої надії" припинилися 06.12.2023 в силу прямої вказівки закону (ч. 9 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії») та втрати чинності Наказом №148. Будь-які дії позивача в інформаційних системах після цієї дати, вчинені в умовах бездіяльності оператора системи розподілу щодо відключення споживача, є намаганням мінімізувати подальше нарощування безпідставно віднесених на нього обсягів електроенергії і не можуть підміняти собою імперативні норми закону та легалізувати постачання, право на яке позивач втратив. Наявність вказаної заявки не звільняла відповідача-2 від його прямого обов`язку, передбаченого п. 6.2.8 ПРРЕЕ, віднести спірні обсяги на власні технологічні втрати, починаючи з 07.12.2023. 

Щодо обов`язку оператора системи розподілу припинити електроживлення та порядку повідомлення

Відповідач-2 заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивач не надав належної заявки-повідомлення із зазначенням конкретної календарної дати відключення. Суд першої інстанції підтримав цей довід, визнавши повідомлення позивача від 10.11.2023 дефектним.
Колегія суддів вважає такі висновки помилковими з огляду на таке.
Відповідно до підпункту 8 пункту 9.6.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) постачальник «останньої надії» повинен інформувати відповідального оператора системи про завершення постачання електричної енергії споживачу за 20 днів до настання зазначеної події.
Матеріалами справи підтверджується, і цей факт визнано відповідачем-2 у відзиві (що звільняє від доказування в силу статті 75 ГПК України), що позивач листом від 10.11.2023 повідомив оператора системи про припинення постачання з дати втрати чинності наказом № 148. Так, відповідач 2 у своєму відзиві на пеляційну скаргу зазначив, що АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» отримало повідомлення від ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» про завершення терміну електропостачання споживачам в тому числі ПРАТ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ КОЛІСНИЙ ЗАВОД» (ЄДРПОУ 0231610) від 10.11.2023 року за №44/09-3147/ПОН, яка була оформлена з порушенням ПРРЕЕ, КСР та умов договору, а саме без зазначення конкретної дати припинення електроживлення споживачу. На вказаний лист АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» надало відповідь Позивачу від 17.11.2023 року № 04.33/30696 щодо необхідності зазначення планованих дат відключення споживачів для дотримання сторонами вимог ПРРЕЕ, КСР та Договору, проте, з посиланням відповідача -2, позивач не усунув недоліки та не направив належним чином оформлену заявку-повідомлення.
Надаючи правову оцінку посиланням відповідча-2 на неналежне оформлення заявки-повідомлення колегія суддів зазначає, що спеціальні норми ПРРЕЕ не встановлюють жорсткої вимоги вказувати виключно календарну дату в ситуації, коли припинення постачання зумовлене автоматичною зміною законодавства. Оскільки позивач завчасно повідомив про обставину (втрату чинності наказом), а оператор системи як професійний ліцензіат зобов`язаний самостійно відстежувати чинність нормативно-правових актів у сфері енергетики, таке повідомлення є належним.
Більше того, пункт 6.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) містить імперативний припис: «Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо споживач протягом 90 днів не укладе відповідний договір про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником або договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено оператором системи.
{Абзац другий пункту 6.2.8 із змінами, внесеними згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №805 від 19.05.2021}
У разі нездійснення оператором системи припинення електроживлення об`єкта (об`єктів) споживача через 90 днів з першого дня постачання йому електричної енергії постачальником "останньої надії", обсяги електричної енергії, спожитої цим споживачем, починаючи з 91 дня покладаються адміністратором комерційного обліку на втрати оператора системи.
Збитки, пов`язані з оплатою та адмініструванням втрат, які виникли внаслідок порушення цих Правил іншими учасниками роздрібного ринку, оператор системи відшкодовує, оформивши претензію цьому (цим) учаснику (учасникам) роздрібного ринку на відшкодування збитків у порядку, передбаченому розділом VIII цих Правил.».
Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи відповідача-2. Обов`язок оператора системи розподілу припинити електроживлення або взяти відповідні обсяги на власні втрати виникає в силу прямої норми права (пункт 6.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії), а дії позивача щодо попередження відповідача-2 були достатніми та вчиненими у визначений законодавством строк.

Щодо повноважень адміністратора комерційного обліку та належності обраного способу захисту

Відповідач-1 стверджував, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, оскільки він має захищатися виключно у справах про стягнення заборгованості (справи № 910/16716/23 та № 910/2597/23). Також Відповідач-1 вказував, що не вчиняв самостійних дій із покладення обсягів, а лише агрегував дані, надані оператором системи розподілу. Суд першої інстанції погодився з цим, розцінивши позов як спробу превентивного усунення правової невизначеності.
Апеляційний суд критично оцінює такі висновки суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 53 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» адміністратор комерційного обліку забезпечує контроль за дотриманням учасниками ринку вимог кодексу комерційного обліку, створює та управляє базами даних комерційного обліку. Водночас Кодекс комерційного обліку електричної енергії, затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі - ККОЕЄ), наділяє адміністратора повноваженнями щодо перевірки повноти та достовірності інформації, а також вирішення спірних питань щодо здійснення комерційного обліку.
Специфіка функціонування ринку електричної енергії полягає в тому, що фінансові зобов`язання його учасників генеруються автоматизовано на підставі сертифікованих даних у системі управління ринком (MMS). Доки ці первинні дані не будуть скориговані в системі, вони створюють для позивача невідворотні економічні наслідки у вигляді нарахування вартості небалансів.
Вимога про зобов`язання оператора системи розподілу та адміністратора комерційного обліку вчинити дії щодо зміни сертифікованих даних у системі MMS не є абстрактним «визнанням відсутності права». Це самостійний, спеціальний та ефективний спосіб захисту, спрямований на відновлення становища, яке існувало до порушення (шляхом відображення об`єктивної дійсності в облікових базах). Положення Розділу X ККОЕЄ («Порядок вирішення суперечок щодо комерційного обліку») прямо передбачають механізм заміни невірних даних на оновлені значення за результатами вирішення суперечки. Відтак, вирішення цього спору є обов`язковою передумовою для об`єктивного врегулювання комерційних розрахунків сторін. Посилання суду першої інстанції на паралельні справи про стягнення боргу є помилковим, оскільки в межах тих справ суд не може самостійно змінити сертифіковані дані у платформі MMS без заявлення відповідних позовних вимог до адміністратора та оператора системи.
Колегія суддів доходить висновку, що Відповідач-2 (оператор системи), своєчасно отримавши від позивача інформацію про припинення правових підстав для постачання електроенергії, мав обов`язок виконати імперативні приписи пункту 6.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії (затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312) та віднести обсяги електроенергії, спожитої ПрАТ «Кременчуцький колісний завод» з 07.12.2023 по 25.12.2023, на власні технологічні втрати. У свою чергу, Відповідач-1 (адміністратор комерційного обліку), як суб`єкт, відповідальний за достовірність баз даних, за наявності спору щодо правомірності віднесення обсягів на постачальника «останньої надії», зобов`язаний здійснити відповідне коригування (скасування) сертифікованих даних у системі MMS задля відновлення порушених майнових прав позивача як сторони, відповідальної за баланс. Бездіяльність відповідачів щодо виправлення облікових даних є такою, що триваюче порушує права позивача.
Відхиляючи доводи Відповідача-1 про те, що він не є належним відповідачем, оскільки не вчиняв самостійних дій з покладення спірних обсягів, суд зазначає таке. Відповідно до пунктів 2.1.1, 2.2.2 Кодексу комерційного обліку саме АКО здійснює сертифікацію даних та забезпечує вирішення суперечок щодо комерційного обліку. Оскільки неправомірні дії Відповідача-2 (ОСР) призвели до формування хибних первинних даних, відновлення порушеного права позивача неможливе без участі Відповідача-1, до виключної компетенції якого належить коригування (скасування) сертифікованих даних у системі управління ринком. Отже, позовні вимоги до Відповідача-1 є похідними від вимог до Відповідача-2 та складають єдиний ефективний механізм захисту (стаття 16 ЦК України).
Колегія суддів відхиляє посилання відповідачів на рішення суду у справі №910/16716/23 як на преюдиційне. Відповідно до частини сьомої статті 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. Предметом розгляду у справі № 910/16716/23 є стягнення заборгованості, тоді як у цій справі предметом доказування є правомірність формування первинних даних комерційного обліку. Висновки суду в тій справі не позбавляють позивача права оскаржувати дії оператора системи щодо формування цих даних.

Щодо врахування правових позицій Верховного Суду у релевантній справі

Оцінюючи аргументи сторін у їх сукупності, колегія суддів відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України враховує правові висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2026 року у справі № 910/5447/25.
Проаналізувавши зміст правовідносин у справі № 910/5447/25, апеляційний суд констатує їх повну релевантність до справи №910/2945/25 за такими ключовими критеріями: 
- предмет і підстави позову: в обох справах оскаржуються дії оператора системи розподілу та адміністратора комерційного обліку щодо покладення на постачальника «останньої надії» (ДПЗД «Укрінтеренерго») обсягів електроенергії, спожитої після скасування наказу Міністерства енергетики України №148, та заявлено вимоги про зобов`язання змінити сертифіковані дані у платформі ММS і віднести ці обсяги на втрати оператора системи; 
- суб`єктний склад: позивачем виступає постачальник «останньої надії», а відповідачами - адміністратор комерційного обліку (ПАТ «НЕК «Укренерго») та оператори системи розподілу; 
- спірний період та фактична обставина: в обох справах розглядаються наслідки втрати чинності наказом Міністерства енергетики України № 148 з 06.12.2023 та правомірність віднесення обсягів, спожитих після цієї дати (з 07.12.2023), на баланс позивача. В обох випадках фігурує питання повідомлення про припинення постачання (за 20 днів без використання платформи «Датахаб»);
- заперечення відповідачів: в обох справах відповідачі як головний аргумент наводили неефективність обраного способу захисту та необхідність вирішення цього питання виключно у справах про стягнення заборгованості, ініційованих ПАТ «НЕК «Укренерго» (справа № 910/16716/23).
Щодо ефективності обраного способу захисту Верховний Суд дійшов висновку, що доктрина захисту прав виключно в межах справи про стягнення боргу не підлягає застосуванню до багатосуб`єктних правовідносин комерційного обліку. Оскільки оператор системи не є відповідачем у справі про стягнення боргу (справа № 910/16716/23), суд у тій справі позбавлений можливості ухвалити рішення про коригування первинних даних. Збереження недостовірних сертифікованих даних у платформі ММS продовжуватиме порушувати права позивача, створюючи нові майнові вимоги. Тому самостійний позов про визнання неправомірними дій, зобов`язання оператора системи та адміністратора змінити дані в платформі ММS і відновити становище є належним та ефективним комплексним способом захисту, що безпосередньо усуває причину порушення (пункти 67-78 постанови).
Щодо порядку повідомлення про припинення постачання та конкуренції норм ПРРЕЕ Верховний Суд констатував, що до постачальника «останньої надії» застосовується спеціальна норма - підпункт 8 пункту 9.6.3 ПРРЕЕ (в редакції, чинній на момент виникнення спору), яка має пріоритет над загальною нормою пункту 3.2.15 за принципом Lex specialis derogat legi generali. Ця спеціальна норма не містила імперативної вимоги щодо здійснення інформування виключно через інформаційно-телекомунікаційну платформу «Датахаб». Письмове повідомлення (у тому числі листом від 10.11.2023) за 20 днів до скасування наказу Міністерства енергетики України є належним та достатнім виконанням обов`язку постачальником «останньої надії» (пункти 79-90 постанови).
Щодо природи строку постачання та наслідків скасування наказу Міністерства енергетики України № 148 Верховний Суд розтлумачив, що 90-денний строк постачання є граничним, і його зупинення було обумовлено виключно дією зазначеного наказу. З моменту втрати ним чинності (06.12.2023) будь-які правові підстави для відпуску електричної енергії за рахунок позивача споживачам, які перебували на такому постачанні понад 90 днів, припинилися автоматично в силу прямої вказівки закону (пункти 91-96 постанови).
Щодо відповідальності оператора системи розподілу за невідключення споживачів Верховний Суд наголосив, що оператор системи, будучи завчасно повідомленим про завершення постачання у зв`язку зі скасуванням наказу № 148, зобов`язаний згідно з пунктами 6.2.8 та 7.5 ПРРЕЕ припинити електроживлення споживачів. Невиконання оператором системи цього імперативного обов`язку має наслідком те, що спірні обсяги електричної енергії охоплюються поняттям технологічних втрат в електричних мережах і покладаються виключно на втрати самого оператора системи, а не на балансуючу групу постачальника «останньої надії» (пункти 100-114 постанови).
Застосовуючи наведені висновки Верховного Суду до обставин справи №910/2945/25, апеляційний суд констатує незаконність дій відповідачів та наявність беззаперечних правових підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги 

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За результатом апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, помилкове застосування норм матеріального права, тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта. 

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2025 у справі №910/2945/25 скасувати.
3. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» задовольнити в повному обсязі.
4. Визнати неправомірними та незаконними дії Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (ідентифікаційний код 00131819), як адміністратора комерційного обліку та постачальника послуг комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, щодо покладення обсягів спожитої електричної енергії споживачем Приватним акціонерним товариством «Кременчуцький колісний завод» (ідентифікаційний код 00231610) з 07.12.2023 по 25.12.2023 на Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», як на сторону, відповідальну за баланс.
5. Визнати неправомірними та незаконними дії Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (ідентифікаційний код 00100227), як адміністратора комерційного обліку та адміністратора розрахунків, щодо покладення обсягів спожитої електричної енергії споживачем Приватним акціонерним товариством «Кременчуцький колісний завод» (ідентифікаційний код 00231610) з 07.12.2023 по 25.12.2023 на Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», як на сторону, відповідальну за баланс.
6. Зобов`язати Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (ідентифікаційний код 00131819), як оператора системи та адміністратора комерційного обліку, та Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (ідентифікаційний код 00100227), як оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку, вчинити дії шляхом зміни сертифікованих даних комерційного обліку в системі управління ринком (платформа ММS), скасувати сертифіковані дані комерційного обліку щодо обсягів електричної енергії, покладених на балансуючу групу електропостачальника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (ідентифікаційний код 19480600), як постачальника «останньої надії», що спожиті за точками комерційного обліку / площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачем Приватним акціонерним товариством «Кременчуцький колісний завод» (ідентифікаційний код 00231610), провести нове формування сертифікованих даних та покласти обсяги електричної енергії, що використані даним споживачем з 07.12.2023 по 25.12.2023, на втрати оператора системи - Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (ідентифікаційний код 00131819), передати зазначені нові сертифіковані дані комерційного обліку Адміністратору розрахунків та учасникам ринку для здійснення перерахунку платежів.
7. Відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (ідентифікаційний код 19480600), а саме:
- заборонити Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (ідентифікаційний код 00100227) використовувати при здійсненні будь-яких розрахунків з Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (ідентифікаційний код 19480600) дані комерційного обліку, що спожиті за точками комерційного обліку / площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачем Приватним акціонерним товариством «Кременчуцький колісний завод» (ідентифікаційний код 00231610) з 07.12.2023 по 25.12.2023;
- зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (ідентифікаційний код 00100227) вчинити дії шляхом формування та надання нових актів-коригування (врегулювання) до актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів та актів-коригування до актів приймання-передачі послуги (послуг з передачі електричної енергії) із зазначенням скасованих сертифікованих даних комерційного обліку щодо обсягів електричної енергії, що спожиті за точками комерційного обліку / площадками вимірювання (ЕІС-кодами) споживачем Приватним акціонерним товариством «Кременчуцький колісний завод» (ідентифікаційний код 00231610) з 07.12.2023 по 25.12.2023 на Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», як на сторону, відповідальну за баланс.
8. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 19480600) 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 5 813 (п`ять тисяч вісімсот тринадцять) грн 76 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
9. Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, буд. 5, ідентифікаційний код 00131819) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 19480600) 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 5 813 (п`ять тисяч вісімсот тринадцять) грн 76 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
10. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано, - 21.08.2026. 

Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков