КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1874/26
Провадження № 2/488/2154/26 р.

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

07.07.2026 року            м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,
за участю секретаря судового засідання Коваль А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" в особі представника Столітнього М.М., звернувся до Корабельного районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 1537502 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 15 450 грн., з яких сума кредиту 1 500,00 грн, сума процентів за користування кредитом 9 600,00 грн., нараховані Позивачем проценти за 96 календарних днів 3 600,00 грн., штрафні санкції – 750 грн, а також просив стягнути з відповідача на свою користь витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.04.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1537502 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
На умовах, встановлених Договором, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Згідно умов Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 1500,00 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 359 днів: з 04.04.2024 року по 30.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.4. Кредитного договору);
П. 1.5.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5 % на день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Відповідно до п. 1.9. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 90 465,53 % річних. ( п. 1.9.1. Договору).
Відповідно до п. 1.10. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 15 000,00 грн. (п. 1.10.1. Договору).
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Пунктом 5.1. Договору Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. Договору.
Договір від 04.04.2024 року укладено в електронній формі та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором K856 відповідно до вимог ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», після чого йому перераховано 1500,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується наданими до суду доказами.
24.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до відповідача за договором №1537502 від 04.04.2024 р.
Відповідно до укладеного договору факторингу до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за вказаними договорами.
Враховуючи зазначене, до Позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 24.12.2024 року № 24122024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 1537502 від 04.04.2024 року загальна сума заборгованості склала 11850 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 1500 грн., заборгованості за процентами 9600 грн., штрафні санкції – 750 грн.
Враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 24122024 року від 24.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як фактором, строк Договору № 1537502 про надання споживчого кредиту від 04.04.2024 року не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 96 календарних днів з 25.12.2024 року по 30.03.2025 року.
Таким чином , позивачем нараховано проценти за 96 календарних днів (з 25.12.2024 року по 30.03.2025) в межах строку договору відповідно до наступного 1500 грн * 2,5% = 37,5 грн*96 календарних дні = 3 600 грн.
Представник позивача зазначив, що у даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строк у надання кредиту, зазначеному в п. 1.4. Договору № 1537502 від 04.04.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 13 200,00 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 9600 грн., проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у сумі 3 600,00 грн.).
Звернув увагу суду на те, що нараховані відсотки не мають штрафного характеру та є оплатою за користування кредитними коштами.
Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку умови договору не виконує та не сплачує заборгованість, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом.
Ухвалою суду від 23.04.2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.
Представник позивача просив про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У поштових повідомленнях від 28.05.2026, 07.07.2026 року листоношою проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 04.04.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1537502 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов, встановлених Договором, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
З метою укладення кредитного договору Відповідач пройшов реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (ІТС), створив Особистий кабінет та подав електронну заявку на отримання кредиту, обравши бажану суму та строк кредитування. До моменту подання заявки йому було надано можливість ознайомитися з текстом примірного кредитного договору, інформацією, передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також іншими документами шляхом перенаправлення до відповідних електронних сторінок, що відповідає вимогам частини 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Крім того, після розгляду поданої заявки та прийняття кредитодавцем позитивного рішення щодо надання кредиту, Відповідачу в Особистому кабінеті було направлено пропозицію (оферту) укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, зокрема предмет договору, розмір кредиту, строк користування, процентну ставку, порядок та строки повернення коштів.
Відповідач, ознайомившись з умовами договору, здійснив акцепт оферти шляхом підписання електронного Кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором «K856», що відповідає вимогам частин 6, 8 статті 11 та статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у зв`язку з чим договір вважається укладеним у належній формі.
Отже, Договір № 1537502 від 04.04.2024 року про надання споживчого кредиту, Додаток № 1 до Договору № 1537502 від 04.04.2024 року: таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту до договору підписано шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, якими є К856.
Тобто, без отримання SMS повідомлення/електронного повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачеві.
Таким чином, укладаючи договір, сторони діяли відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписання здійснювалося шляхом введення відповідачем одноразових ідентифікаторів, надісланих йому електронним повідомленням та/або СМС, що підтверджує його волевиявлення та прийняття умов договору. Надсилання таких ідентифікаторів здійснюється на вказані відповідачем засоби зв`язку та є невід`ємною частиною процедури укладення електронного договору. Без отримання одноразового ідентифікатора, входу до особистого кабінету та його введення укладення договору було б неможливим. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20), від 2 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20.
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» електронна форма договору з використанням електронного підпису є належною письмовою формою правочину, а одноразовий ідентифікатор є аналогом власноручного підпису.
З огляду на викладене, факт укладення між сторонами кредитного договору належними та допустимими доказами підтверджений.
Згідно умов Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 1500,00 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 359 днів: з 04.04.2024 року по 30.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.4. Кредитного договору); 
П. 1.5.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,50 % на день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Відповідно до п. 1.9. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 90 465,53% річних. ( п. 1.9.1. Договору). Відповідно до п. 1.10. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 15 000,00 грн. (п. 1.10.1. Договору).
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Пунктом 5.1. Договору Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. Договору.

ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за Договором №1537502 від 04.04.2024 р., надавши Відповідачу кредит у сумі 1 500,00 грн шляхом зарахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , зазначену Відповідачем під час укладення договору.
Факт виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних підтверджується листом платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК», який здійснив переказ через систему Pay Tech на підставі договору №06062022-1 від 06.06.2022 року про організацію переказу грошових коштів, укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК».
Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 04.04.2024 21:07:15 на суму 1500.00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 09c5ebcb-757f-44a6-8359-5618c53f3495, номер транзакції в системі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 15375021712254032, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .
Окрім того, 23.04.2026 року Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва за клопотанням представника позивача було витребувано докази у справі від АТ «Універсал Банк».
06.05.2026 року до суду надійшли витребувані докази, з яких встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку було емітовано банківську картку № НОМЕР_3 . Додатково встановлено, що 04.04.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_3 було зараховано платіж у сумі 1500 грн. При цьому зазначено, що кошти були зараховані не за реквізитами, а через платіжну систему, у зв`язку з чим у банку відсутня інформація щодо призначення платежу та рахунків відправників. Відповідно, підтвердити чи спростувати те, що платіж надійшов від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (код ЄДРПОУ 42350798) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК», банк не може. 
Відомостей про те, що відповідач оспорював факт укладання вказаного кредитного договору матеріали справи не містять. Протягом 14 календарних днів з дня укладання договору відповідач, як позичальник, не відмовився від кредитного договору. Вказане у сукупності спростовує факт неотримання відповідачем кредитних коштів.
24.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРКЕДИТ» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до відповідача за договором №1537502 від 04.04.2024 р.
З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджено факт відступлення права вимоги грошової вимоги ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" до боржника, яким є ОСОБА_1 .
Враховуючи норми чинного законодавства України, зазначені вище, те, що за Договором факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги заборгованості до Відповідача, вимоги Позивача до Відповідача є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню у сумі 1500,00 грн.
Окрім того, відповідно до матеріалів справи станом на момент відступлення права вимоги загальна заборгованість за договором становила 11850 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 1500 грн., заборгованості за процентами – 9600 грн., штрафні санкції 750 грн. 
За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого Первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 04.04.2024 року по 24.12.2024 року (Дата укладання Договору факторингу), у Відповідача перед Первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 9600 грн.
Судом також встановлено, що відповідно до п. 1.4 Договору про надання споживчого кредиту від 04.04.2024 року строк кредиту встановлено тривалістю 359 днів — з 04.04.2024 року по 30.03.2025 року. Станом на дату укладення Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року строк дії Договору № 1537502 про надання споживчого кредиту від 04.04.2024 року не сплив. Відповідно, у межах строку дії Кредитного договору ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25.12.2024 року по 30.03.2025 року, (96 календарних днів) в межах строку договору, здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, яке склало: 1500 грн * 2,5% = 37,5 грн*96 календарних дні = 3600 грн
Ухвалюючи рішення у даній справі, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Із наданих представником позивача та досліджених судом документів встановлено, що відповідач користувався наданими кредитодавцем кредитними коштами та порушив умови вказаного договору і має заборгованість.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Відтак, оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, суд зробив висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за тілом кредиту в розмірі 1500,00 грн.
Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами суд зазначає наступне.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка — це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 відсотка. 
Разом із тим пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України № 3498-IX, встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів — 2,5 відсотка, а протягом наступних 120 днів — 1,5 відсотка. 
Закон України № 3498-IX набрав чинності 24.12.2023 року. Отже, з урахуванням встановленого перехідного періоду максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 відсотка у період з 24.12.2023 року по 21.04.2024 року включно, 1,5 відсотка — з 22.04.2024 року по 19.08.2024 року включно, а починаючи з 20.08.2024 року — 1 відсоток. Такий підхід також відповідає судовій практиці щодо застосування пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». 
Враховуючи, що кредитний договір № 1537502 укладено 04.04.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України № 3498-IX, умова договору щодо нарахування процентів у розмірі 2,5 відсотка на день підлягає застосуванню лише в межах, що не суперечать імперативним вимогам законодавства щодо максимального розміру денної процентної ставки.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законом, є нікчемними.
Таким чином, перевіряючи надані позивачем розрахунки заборгованості, суд виходить із необхідності здійснення перерахунку процентів за користування кредитними коштами відповідно до встановлених законом обмежень максимальної денної процентної ставки.
Суд встановив, що відповідно до умов кредитного договору сума наданого кредиту становила 1 500,00 грн, а договірна процентна ставка — 2,5 відсотка на день.
З урахуванням вимог чинного законодавства проценти за кредитним договором підлягають нарахуванню таким чином: з 04.04.2024 року по 21.04.2024 року — за ставкою 2,5 відсотка на день; з 22.04.2024 року по 19.08.2024 року — за ставкою 1,5 відсотка на день; з 20.08.2024 року по 24.12.2024 року — за ставкою 1 відсоток на день. 
Таким чином, розрахунок процентів, які підлягали нарахуванню первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги, є таким.
За період з 04.04.2024 року по 21.04.2024 року, що становить 18 календарних днів, за ставкою 2,5 відсотка на день:1 500,00 грн ? 2,5 % = 37,50 грн за один день; 37,50 грн ? 18 днів = 675,00 грн.
За період з 22.04.2024 року по 30.04.2024 року, що становить 9 календарних днів, за ставкою 1,5 відсотка на день: 1 500,00 грн ? 1,5 % = 22,50 грн за один день; 22,50 грн ? 9 днів = 202,50 грн.
За травень 2024 року, що становить 31 календарний день: 22,50 грн ? 31 день = 697,50 грн.
За червень 2024 року, що становить 30 календарних днів: 22,50 грн ? 30 днів = 675,00 грн.
За липень 2024 року, що становить 31 календарний день: 22,50 грн ? 31 день = 697,50 грн.
За період з 01.08.2024 року по 19.08.2024 року, що становить 19 календарних днів:22,50 грн ? 19 днів = 427,50 грн.
За період з 20.08.2024 року по 31.08.2024 року, що становить 12 календарних днів, за ставкою 1 відсоток на день: 1 500,00 грн ? 1 % = 15,00 грн за один день; 15,00 грн ? 12 днів = 180,00 грн.
За вересень 2024 року: 15,00 грн ? 30 днів = 450,00 грн.
За жовтень 2024 року: 15,00 грн ? 31 день = 465,00 грн.
За листопад 2024 року: 15,00 грн ? 30 днів = 450,00 грн.
За період з 01.12.2024 року по 24.12.2024 року, що становить 24 календарні дні: 15,00 грн ? 24 дні = 360,00 грн.
Отже, загальний розмір процентів, які підлягали нарахуванню первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги 24.12.2024 року, становить: 675,00 грн + 202,50 грн + 697,50 грн + 675,00 грн + 697,50 грн + 427,50 грн + 180,00 грн + 450,00 грн + 465,00 грн + 450,00 грн + 360,00 грн = 5 280,00 грн.
24.12.2024 року між первісним кредитором та позивачем було укладено Договір факторингу № 24122024, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 1537502 від 04.04.2024 року перейшло до позивача.
Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору строк кредитування визначено до 30.03.2025 року.
Оскільки станом на 24.12.2024 року строк дії кредитного договору не закінчився, позивач як новий кредитор мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами в межах строку дії договору, однак із дотриманням встановленого законом максимального розміру денної процентної ставки.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, за період з 25.12.2024 року по 30.03.2025 року ним нараховано проценти за ставкою 2,5 відсотка на день, що становить 37,50 грн за кожен день, а загальна сума таких процентів визначена позивачем у розмірі 3 600,00 грн.
Разом із тим зазначений розрахунок не відповідає вимогам законодавства щодо максимального розміру денної процентної ставки, оскільки після 20.08.2024 року така ставка не може перевищувати 1 відсоток на день. 
За період з 25.12.2024 року по 30.03.2025 року, який за способом обчислення, застосованим позивачем, становить 96 календарних днів, проценти підлягають нарахуванню за ставкою 1 відсоток на день.
1 500,00 грн ? 1 % = 15,00 грн за один день;
15,00 грн ? 96 днів = 1 440,00 грн.
Отже, розмір процентів, які підлягають стягненню за період після відступлення права вимоги, становить 1 440,00 грн, а не 3 600,00 грн, зазначених позивачем у його розрахунку.
Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами, який підлягає стягненню з відповідача, становить: 5 280,00 грн + 1 440,00 грн = 6 720,00 грн.
При цьому суд звертає увагу, що наданий первісним кредитором розрахунок містить нарахування процентів у розмірі 13 500,00 грн, а розрахунок позивача після відступлення права вимоги 3 600,00 грн, однак такі суми не можуть бути прийняті судом у повному обсязі, оскільки при їх визначенні не враховано передбачені законодавством обмеження максимальної денної процентної ставки.
З урахуванням установлених обставин справи, умов кредитного договору, періоду користування кредитними коштами, здійсненого судом перерахунку та вимог чинного законодавства, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитними коштами у розмірі 6 720,00 грн. 
В іншій частині заявлених вимог щодо стягнення процентів у розмірі, який не підтверджений належним розрахунком та не узгоджується з вимогами законодавства, слід відмовити.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафні санкції у розмірі 750 грн, суд зазначає таке.
За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549-552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
З 17 березня 2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє і до нині.
Відповідно до наданого розрахунку позивача, у зв`язку з неповерненням відповідачем кредитної заборгованості за кредитним договором № 1537502 від 04.04.2024 року виникла заборгованість, у тому числі за штрафними санкціями, яка становить 750 грн. і була нарахована в період дії воєнного стану.
Проте ці штрафні санкції були нараховані кредитодавцем з порушенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за штрафами за кредитним договором задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки позивач просив стягнути з відповідача 15 450 грн., але суд дійшов висновку про часткове задоволення, а саме в розмірі 8 220 грн., відповідно з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 1416,50 грн. (2662,40*8220/15450) судового збору.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне.
За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги 10/12-2024 від 10.12.2024р., укладений між ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" та адвокатом Столітнім М.М.; ордер на надання правничої (правової) допомоги № 2175095 від 10.04.2026; заявка №17865 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, яка містить види робіт, обсяг витраченого часу та їх вартість; зразок заповнення платіжного доручення рахунок на оплату на суму 10000,00 грн., Акт № 17865 прийому-передачі від 10.04.2026 р. до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 9422/10.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені частково, суд вважає за належне стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог в сумі 5 320 грн. (10000*8220/15450).
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».
Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (код ЄДРПОУ: 44559822, адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2) заборгованість за Договором № 1537502 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.04.2024 року в розмірі 8 220,00 грн., з яких; 1500,00 сума заборгованості за тілом кредиту; 6 720,00 сума заборгованості за процентами.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (код ЄДРПОУ: 44559822, адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 416,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (код ЄДРПОУ: 44559822, адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 320 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (код ЄДРПОУ: 44559822, адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2;
Відповідач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 17.08.2026 року.

Суддя Яна Анатоліївна Чернявська