Справа № 277/573/26
РІШЕННЯ
іменем України

"09" липня 2026 р.     с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді  Заполовського В.В.
за участю секретаря с/з   Лук`янчук Т.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «ФК «Сіті Колект» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 25973,19 грн., судового збору в розмірі 2662,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн., а також витрати пов`язані з підготовкою та направленням документів в розмірі 381,74 грн.
Вимоги мотивує тим, що 14 жовтня 2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №77249518, за умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти, які він не повернув, а також не сплатив відсотки за користування кредитними коштами.
Право вимоги за цим договором перейшло від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко фінанс» відповідно до договору факторингу №025-040122 від 04.01.2022 року. В подальшому, на підставі Договору факторингу №17/12/25-01 від 17.12.2025 року право вимоги за договором №77249518 перейшло від ТОВ «Сіроко фінанс» до ТОВ «ФК «Сіті Колект».
Заборгованість відповідача за договором №77249518 від 14.10.2021 року становить 25973,19 грн., з яких: основна сума - 8300 грн.; проценти за користування кредитом - 4955 грн.; комісія - 12718,09 грн.
Ухвалою суду від 08 травня 2026 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Ухвала про відкриття провадження та матеріали справи були отримані відповідачем згідно з вимогами статей 190, 272 ЦПК України.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 14 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договір позики №77249518 (на умовах повернення позики в кінці строку позики, відповідно до якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами кредитування сума позики становить - 8300 грн., строк позики - 30 днів, процентна ставка базова/день 1,99%. Дата надання позики 14.10.2021 року, дата повернення позики 13.11.2021 року.
Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Крім того сторони також підписали додаток 1 до договору позики №77249518, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит).
ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується копією платіжної інструкції від 14.10.2021 року на суму 8300 грн. та довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 21.01.2026 року про переказ коштів на карту отримувача НОМЕР_1 .
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості здійсненого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики №77249518 від 14.10.2021 року, заборгованість відповідача становить 25973,19 грн., з яких: основна сума - 8300 грн.; проценти за користування кредитом - 4955 грн.; комісія - 12718,09 грн.
Право вимоги за договором №77249518 від 14.10.2021 року перейшло від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко фінанс» на підставі договору факторингу №025-040122 від 04.01.2022 року. Витяг з Реєстру прав вимог №10/06/22 від 10.06.2022 року.
На підставі договору факторингу №17/12/25-01 від 17.12.2025 року право вимоги до ОСОБА_1 за договором №77249518 від 14.10.2021 року перейшло від ТОВ «Сіроко фінанс» до ТОВ «ФК «Сіті Колект» (Реєстр прав вимог №17/12/25 від 17.12.2025 року). Сума заборгованості становить 25973,19 грн.
Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Згідно з частинами 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно приписів ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Окрім того відповідно до абз.1 ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Аналізуючи досліджені договори факторингу, суд доходить висновку, що надані позивачем копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Відповідач не оспорював договори факторингу, за якими перейшло до іншої особи право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між ним і кредитором, а тому в силу вимог ст.204 ЦК України ці правочини є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом і вони не визнані судом недійсними.
Таким чином до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №77249518 від 14.10.2021 року.
Враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків.
ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 14.10.2021 року уклали договір позики №77249518 шляхом підписання договору відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», що не заперечується відповідачем.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином ознайомлений та погодився із умовами надання кредиту, на підставі чого між сторонами укладено кредитний договір, в якому відображені умови надання кредиту, ОСОБА_1 з відповідним договором погодився про що свідчить електронний підпис останнього.
На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти, взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним, однак порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув у повному обсязі кредит та не сплатив відсотки за користування ним, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість.
Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 8300 грн., та процентів в сумі 4955,10 грн. підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.12, частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Досліджені судом договір позики №77249518 від 14.10.2021 року, додаток 1 до нього Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит паспорт споживчого кредиту та розрахунок заборгованості не містять відомостей про порядок, умови та розмір нарахування комісії, яку включено до заборгованості.
Отже, в задоволенні позовної вимог про стягнення комісії в сумі 12718,09 грн. слід відмовити.
З відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений ним при подачі позовної заяви, судовий збір, а також витрати пов`язані з підготовкою та направленням документів відповідачу, які відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, і є складовою судових витрат.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати (судовий збір та витрати пов`язані з підготовкою та направленням документів відповідачу) суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно ст.141 ЦПК України. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Сіті Колект» суд задовольняє на 51,03%.
Враховуючи наведене, сума судового збору, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача становить 1553,42 грн. ((2662,40 + 381,74) х 51,03% = 1553,42 грн.).
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. суд зазначає наступне.
Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження розміру витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 12000,00 грн. позивачем надано договір №20260202/001 про надання правничої допомоги від 02.02.2026 року, копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001256 від 27.02.2017 року, копію прайс-листа, який є додатком №1 до договору про надання правничої допомоги, заявку про надання правової допомоги №391 від 01.04.2026 року, витяг з акту про надання правової допомоги №391 від 01.04.2026 року, платіжною інструкцією №432 від 30.03.2026 року про оплату гонорару адвоката.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Враховуючи предмет позову, малозначність справи, здійснення судового розгляду за правилами спрощеного провадження, типовість спірних правовідносин, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. правової допомоги.
На підставі ст.ст.11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в: 

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» (код ЄДРПОУ 43950742, юридична адреса: 02154, м. Київ, проспект Соборності, 30-А, приміщення (офіс) 321) заборгованість за договором позики №77249518 від 14.10.2021 року в сумі 13255 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. 10 коп., сплачений при подачі позовної заяви судовий збір та витрати пов`язані з підготовкою та направленням документів відповідачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1553 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят три) грн. 42 коп., та витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.
В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя	  	В.  В.  Заполовський