Справа № 697/18/26 
провадження № 2-а/697/2/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року    м. Канів 
Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі головуючого судді Деревенського І.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання її протиправною, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_2 , позивач) в інтересах якого діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна (далі – адвокат Хорошун О.В., представник позивача) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до Головного управління Національної поліції України в Черкаській (далі – ГУНП в Черкаській області, відповідач), в якому просить постанову інспектора ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Паленка І.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 787019 від 14.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що позивач являється іноземцем громадянином Республіки Молдова та перебуває на території України на підставі посвідки про постійне проживання серія НОМЕР_1 виданої органом 7101 дата видачі 26.09.2017. Під час проходження процедури продовження законності його перебування на території України позивач звернувся до Управління Державної міграційної служби в Черкаській області, де йому було в усній формі відмовлено у продовженні строку дії посвідки на постійне проживання в Україні, оскільки останній внесений до реєстру боржників. Під час з`ясування підстав внесення в єдиний реєстр боржників позивачу стало відомо, що відносно нього було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. В Канівському міськрайонному ВДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) було з`ясовано, що Інспектором ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Павленком І.В., який з урахуванням положень ст. 222, 255 КУпАП діяв від імені суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Черкаській області, склав 14.12.2022 постанову серії БАБ № 787019 від 14.12.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Зі змісту постанови вбачається, що 14.12.2022 о 16 год. 25 хв в с. Пшеничники по вул. Центральна Пинзару Петру здійснював рух на т/з ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_2 при цьому 16.09.2022 Києво- Святошинським райсудом був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1а ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень.
Представник позивача, зазначає, що ОСОБА_1 , дійсно керував 14.12.2022 о 16 год. 25 хв в с. Пшеничники по вул. Центральна Пинзару Петру здійснював рух на т/з ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_2 , відносно нього в цей день було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, при цьому матеріали справи не містили оскаржуваної постанови. Дані матеріали були направлені на розгляд Канівського міськрайонного суду Черкаської області та 06.12.2023 в справі було прийнято постанову, якою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Представник позивача зазначає, що позивач у справі вважає дії поліцейського протиправними, оскільки він без жодних підстав та бездоказово звинуватив позивача в порушенні ПДР України та безпідставно виніс оскаржувану постанову за правопорушення, якого позивач не вчиняв.
Представник позивача звернула увагу суду на те, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, працівника поліції, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством. Також зазначила, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а). Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять. Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших доказів, необхідних для вирішення справи про порушення ПДР, працівником поліції зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить. Оскаржувана постанова не містить будь-яких посилань на докази, на підставі яких працівник поліції, який складав постанову, дійшов висновку про порушення вказаних вище норм КУпАП, які б давали можливість перевірити сам факт події, що став підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Також представник позивача зазначила, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не була ним отримана. Підпис на постанові не є підписом ОСОБА_1 , що свідчить про його не ідентичність на по посвідці про постійне проживання, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Строк оскарження постанови поліції становить 10 днів з дня винесення постанови, або з дня вручення постанови у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху (зокрема, автофіксація, паркування), оскільки копія постанови останнім не була отримана і про її існування ОСОБА_1 стало відомо лише вкінці 2025 року. Просять суд вважати даний строк, як такий що пропущений з поважних причин.
Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у ВП №1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області матеріали про притягнення до адміністратвиної відповідальності ОСОБА_1 14.12.2022, постанову БАБ №787019 та матеріали на підставі, яких вона прийнята (в тому числі відеозаписи) (а.с.21-22).
16.01.2026 на виконання ухвали суду від 09.01.2026 від ВП №1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області надійшли витребувані матеріали (а.с. 25-32).
16.01.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ГУ НП в Черкаській області Желізняк Ю.В. надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду. Клопотання обгрунтоване тим, що відповідно до постанови серії БАБ №787019, - 14.12.2022 водій Пинзару Петру здійснював рух на транспортному засобі ВАЗ 21061 д.н.з НОМЕР_2 при цьому 16.05.2022 Києво- Святошинським районним судом був позбавлений права керування транспортним засобом. Чим порушив п.п.2.1.а, за що останнього притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП , а саме: накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. Згідно пункту 9 постанови серії БАБ № 787019 копію останньої ОСОБА_1 отримав в день винесення, про що свідчить підпис. Згідно з частиною 1статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Строк звернення до адміністративного суду за своєю суттю є періодом часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою про вирішенням цього спору із захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Абзацом першим частини 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України ). Отже, строк звернення до суду може встановлюватися приписами КАС України та інших законів. При цьому за загальним правилом обчислення строку здійснюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності унормовано статтею 286 КАС України. За правилами частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Отже, за вказаних обставин справи строк звернення до суду є скороченим, що обумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, та необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно правових відносинах. Адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Відповідно до частини 1статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Представник відповідача зазначає, що постанова серії БАБ №787019 винесена 14.12.2022, яка отримана в день винесення, про що свідчить підпис позивача, а відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) , тобто до 24.12.2022, проте позов подано до суду 07.01.2026 (зі спливом строку звернення до суду три роки тринадцять днів). Посилання представника позивача у позовній заяві як на підставу для поважності причин пропуску строку звернення до суду, що останньому було невідомо про винесення постанови, про наявність постанови дізнався у Канівському міськрайонному ВДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). Крім цього, зазначає, що підпис у постанові не є підписом ОСОБА_1 тощо зазначаємо наступне. На підтвердження необізнаності позивача про винесення вищезазначених постанов до позову не надано жодного доказу, як і не надано доказу коли саме ОСОБА_1 ознайомився з постановою у виконавчій службі. Та саме з якого часу вважає початком перебігу строку звернення до суду. Також матеріали справи не жодного доказу, що підпис не належить позивачу. В свою чергу, лише факт посилання про необізнаність із про наявність постанови без підтвердження доказами, не є самостійною та достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду. Врахуванню підлягає, зокрема, обмеження позивача до доступу до правової допомоги та (або) об`ктивна неможливість реалізувати конституційне право на судовий захист. Проте позивач не долучив до позовної заяви належних і допустимих засобів доказування, якими б підтверджувався той юридичний факт, що позивач у період часу з 24.12.2022 (з наступного дня після закінчення строку на оскарження постанови від 14.12.2022) до 07.01.2026 (день подання позовної заяви) не мав об`єктивної можливості подати позов чи скористатися правовою допомогою. Крім цього, не надано жодного доказу, що ОСОБА_1 відмовлено в продовженні строку дії посвідки на постійне проживання в Україні, оскільки останнього внесено до реєстру боржників. Також зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Про обізнаність позивача про вищезазначені постанови свідчить наявність виконавчого провадження № 70717160, яке відкрите 11.01.2023 (а.с. 33-46).
16.01.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ГУ НП в Черкаській області Желізняк Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Відзив обгрунтований тим, що Головне управління Національної поліції в Черкаській області вважає, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до постанови серії БАБ №787019 14.12.2022 о 16 год. 25 хв. в с. Пшеничники вул. Центральна водій Пинзару Петру здійснював рух на транспортному засобі ВАЗ 21061 д.н.з НОМЕР_2 при цьому 16.05.2022 Києво-Святошинським районним судом був позбавлений права керування транспортним засобом. Чим порушив п.п.2.1.а, за що останнього притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме: накладено стягнення у вигляді штрафу розмірі 20400 грн.. Представник відповідача зазначає, що за правилами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР). Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Право на керування транспортним засобом підтверджується відповідним посвідченням. Відповідно до п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних сил - технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон; в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, у разі розміщення реклами, - погодження, що видається підрозділами Державтоінспекції МВС; г) у встановлених законодавством випадках дорожній лист і документи на вантаж, що перевозиться; на маршрутних транспортних засобах додатково - схему маршруту та розклад руху; на транспортних засобах, що здійснюють перевезення великогабаритних чи великовагових вантажів, - дозвіл на рух; на транспортних засобах, що здійснюють перевезення небезпечних вантажів, - технічні умови на перевезення, свідоцтво про допуск водія і допуск транспортного засобу до перевезення небезпечного вантажу та дозвіл на дорожнє перевезення; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до п. 2.4. Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.05.2022 по справі №369/109/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Така норма встановлена законодавцем задля усунення осіб, які позбавлені права керування від управління транспортними засобами допоки вони не доведуть свою відповідність підвищеним вимогам до того, щоб мати право керування. Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Представник позивача зазначає, що встановлені обставини свідчать про наявність в діянні позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладене вважаємо, що позов є необґрунтованим, а ГУНП в Черкаській області, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення (а.с.47-59).
28.01.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Хорошун О.В. надійшло клопотання про поновлення процесуального строку. Клопотання обгрунтоване тим, що відповідач у справі вважає, що строк оскарження оспорюваної постанови почався з моменту її винесення, тобто 14.12.2022, як обгрунтування зазначають що на постанові є нібито підпис ОСОБА_1 . Позивач стверджує, що копію постанови на місці зупинки він не отримував і підпис, який міститься на оскаржуваній постанові не належить йому, що підтверджується співставленням підписів, які містяться в графі під номером 9 «Копію постанови отримано» та в протоколі ААБ №157769 від 14.12.2022 в графі “особа, яка ознайомлена з часом та місцем розгляду справи”, дані підписи значно відрізняються і від підписів, які містяться в посвідці на постійне проживання виданої на імя ОСОБА_1 та в паспорті на імя ОСОБА_1 . Крім цього, дані постанови не були додані до матеріалів справи про адміністративне правопорущення в справі №697/2021/22, які були складені в той день відносно ОСОБА_4 . На відео, які долучені до матеріалів цієї справи відсутнє складання оскаржуваної постанови та її вручення ОСОБА_1 . Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не була ним отримана. Підпис на постанові не є підписом ОСОБА_1 , що свідчить про його не ідентичність на по посвідці про постійне проживання, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з вимогами ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 5, 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. 
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Судом встановлено, що 14.12.2022 поліцейським СРПП ВП №1 Черкаського РУП ГУНП у Черкаській області старшим сержантом поліції Павленком І.В. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №787019, відповідно до якої 14.12.2022 о 16 год. 25 хв. в с. Пшеничники вул. Центральна водій Пинзару здійснював рух на транспортному засобі ВАЗ 21061, д.н.з НОМЕР_2 при цьому 16.05.2022 Києво- Святошинським районним судом був позбавлений права керування транспортними засобами. Чим порушив п.п. 2.1 а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_5 визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. (а.с.27).
Порядок дорожнього руху на території України визначається Законом України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух». На виконання зазначеного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (зі змінами та доповненнями), які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на території України. Особи, які порушують вимоги Правил дорожнього руху, несуть відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За змістом п.1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.п. 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно ч. 9-10 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Отже, особа, до якої застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не має права керувати транспортними засобами протягом строку позбавлення такого права.
Стаття 126 КУпАП визначає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування цим засобом, або не пред`явила їх на вимогу уповноваженої особи, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено, відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст. 317, ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
Суд зазначає, що підставою винесення щодо ОСОБА_1 оскаржуваної постанови за ч. 4 ст. 126 КУпАП стали внесені в базу ІПНП НПУ відомості про позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.05.2026 у справі №369/109/22 (а.с.29-32).
В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За правилами ч. 1 т. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Як згадувалось вище, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності за керування транспортним засобом будучи позбавленим такого права керування.
Згідно постанови Києво-Святошинського суду Київської області від 16.05.2022 у справі №369/109/22 громадянина ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік з дати набрання законної сили постанови. Дата набрання постановою законної сили 27.05.2022. З даної постанови вбачається, що позивач був присутній у судовому засіданні, вину в порушенні пп. «а» п. 2.9 ПДР України, визнав повністю (а.с.29-32).
Згідно з ч. 6 ст. 78 КУпАП, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. У зв`язку з цим постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 787019 від 14.12.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч.4 ст.126 КУпАП є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.
Щодо твердження сторони позивача про те, що дії поліцейського були протиправними та він безпідставно звинуватив позивача у порушенні ПДР України, безпідставно виніс оскаржувану постанову за правопорушення якого позивач вчиняв є помилковими. Дане твердження сторона позивача аргументує тим, що 06.12.2023 судом було прийнято постанову, якою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 2 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Суд звертає увагу на те, що саме постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.05.2022 позивача було визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу у сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік. Зі змісту даної постанови вбачається, що зазначену справу було розглянуто за участю позивача.
Суд зазначає, що з матеріалів позовної заяви вбачається, що факт керування транспортним засобом 14.12.2022 у с. Пшеничники по вул. Центральна підтверджуєть стороною позивача.
Крім того, суд зазначає, що на час винесення оскаржуваної постанови від 14.12.2022, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.05.2022 у справі №369/109/22, якою позивач позбавлений права керування транспортними засобами на 1 (один) рік скасована не була.
Суд також звертає увагу на те, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час винесення постанови не тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість, національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним, та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.
Підсумовуючих процедурних порушень, що мали б реальний вплив на вирішення даного спору, судом не встановлено, тому, притягнення позивача до відповідальності за оскаржуваними постановами, є законним.
Враховуючи наведені вище обставини і норми законодавства, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови є помилковими і необґрунтованими.
Враховуючи вищенаведене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, суд доходить до висновку, що під час розгляду судом цієї адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому постанову серії БАБ №7787019 від 14.12.2022 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 гривень слід залишити без змін, а позов без задоволення.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати відшкодовуються стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, лише у разі задоволення її позову, таким чином такі витрати у разі відмови у задоволенні позову не відшкодовуються.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, ч.4 ст. 126, 245, 251, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 19, 20, 72-77, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання її протиправною - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головного управління Національної поліції в Черкаській області, місце знаходження: м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, 18036, код ЄДРПОУ - 40108667.
Головуючий   І . І . Деревенський