ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 липня 2026 року 	Справа № 280/8621/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовною заявою ОСОБА_1 
до Комунального некомерційного підприємства "Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб" Запорізької обласної ради, Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України", Центру оцінювання функціонального стану особи Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства "Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб" Запорізької обласної ради (далі – відповідач 1), Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" (далі – відповідач 2), Центру оцінювання функціонального стану особи Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (далі – відповідач 3), в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради, оформлене довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0022452 від 22.08.2024, в частині відмови у встановленні групи інвалідності;
визнати протиправними дії/бездіяльність Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" щодо нездійснення повторного огляду та підтвердження неправомірного рішення Обласної МСЕК;
Центр оцінювання функціонального стану особи, права та обов`язки якої виконує Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" повторно розглянути медико-експертну справу ОСОБА_1 з його участю та урахуванням висновків суду та медичних документів, наданих позивачем та прийняти нове рішення з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач був військовослужбовцем, який проходив військову службу в Збройних Силах України в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, в специфічних умовах військової служби та реалії, пов`язані зі збройною агресією проти України, роль Збройних Сил України та інших військових формувань в обороні Української держави, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності та в подальшому звільненим у резерв у зв`язку із захворюваннями. Позивач зазначає, що 22.08.2024 року був оглянутий комісією Обласної МСЕК №2 та виявлено ряд захворювань (зміни поперекового відділу хребта, протрузія диску L4, гемангіома тіла хребця L1, спонділоартроз фасеткових суглобів 1 ст. та інше). За результатами огляду позивачу встановлено 20% ступеня втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням, так, пов`язаними з проходженням військової служби, але групу інвалідності не встановлено. Позивач вважає таке рішення МСЕК протиправним та необґрунтованим, оскільки воно не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи. Покликається на те, що МСЕК порушила право позивача на отримання інформації, не надавши копії акту огляду та протоколу засідання від 22.08.2024, які позивач вимагав у своїх заявах від 30.08.2024 та 16.06.2025 року та вмотивованого рішення за результатами розгляду його скарги. Вважає дії відповідача щодо виплати позивачу грошового забезпечення у заниженому розмірі протиправними. З огляду на викладене, просить задовольнити позов. 
Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» надала відзив на позовну заяву вх. № 8796 від 18.02.2026, в якому вказав, що наказом МОЗ України від 26.10.2024 № 1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» було покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на відповідача - Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України». Стверджує, що рішення за результатами розгляду скарги позивача прийнято центром оцінювання функціонального стану особи у порядку та спосіб, що визначені чинним законодавством України. Зазначає, що під час розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької міської ради та ретельного вивчення його всіх документів, що знаходилися в медико-експертної справи (належним чином враховано стан здоров`я ОСОБА_1 ), експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи у своїй роботі керувалася: постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи»; наказом МОЗ України від 03.12.2024 № 2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи»; наказом МОЗ України від 10.12.2024 № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи» та іншими нормативно правовими актами за законами України. Зазначає також, що експертна команда ЦОФСО ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ» прийняла рішення про підтвердження рішення експертної команди з оцінювання Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької міської ради, оформлене довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0022452 від 22.08.2024 року. Зазначає, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і за вказаних обставин. Вважає, що доводи позивача викладені в позовній заяві є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Відзиви від інших відповідачів до суду не надходили.
Ухвалою суду від 06.10.2025 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою суду від 17.10.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/8621/25. 
Ухвалою суду від 21.10.2026 у залученні до участі у справі №280/8621/25 у якості третьої особи Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної військової адміністрації, - відмовлено. 
Ухвалою суду від 30.12.2025 витребувано у Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (49005, м. Дніпро, провулок Феодосія Макаревського, 1-А, код ЄДРПОУ 03191673) копію рішення №391 МСЕК серії АГ №0022452 від 22.08.2024; а також, документи, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення (зокрема, але не виключно акт огляду позивача тощо).
Ухвалами суду від 20.02.2026 та від 10.06.2026 витребувано у Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації (пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107) копію рішення №391 МСЕК серії АГ №0022452 від 22.08.2024; а також, документи, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення (зокрема, але не виключно акт огляду позивача тощо).
Ухвалою суду від 29.06.2026 витребувано у Комунального некомерційного підприємства “Міська лікарня №9” Запорізької міської ради (69065, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Щаслива/Дудикіна, будинок 1/6, код ЄДРПОУ 05498694) копію рішення №391 МСЕК серії АГ №0022452 від 22.08.2024; а також, документи, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення (зокрема, але не виключно акт огляду позивача тощо).
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
У зв`язку із перебуванням судді у відпустці справу розглянуто у пеший робочий день 20.07.2026. 
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
22.08.2024 року ОСОБА_1 був оглянутий комісією Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради та за результатами огляду, згідно довідки про результати визначення у застраованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0022452 йому встановлено 20% ступеня втрати професійної працездатності, у зв`язку з захворюванням, так, пов`язаними з проходженням військової служби (довідка 261/с від 23.02.2024, групу інвалідності не встановлено.
ОСОБА_1 оскаржив вказане рішення МСЕК та 13.02.2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 у рішенні ЦОФСО № ЦО-11740, було встановлено, що "...сумарні дані обстеження опорно-рухливого аппарата, серцево судинної, дихальної та ендокринної системи відповідають незначному ступеню порушень функцій життєдіяльності, що не відповідає жодній групі інвалідності. Рішення МСЕК від 22.08.2024 обгрунтоване. ..".
Вважаючи протиправним рішення МСЕК та дії відповідача 3, з вимогою зобов`язати відповідача вчинити певні дії, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон №875-ХІІ) особа з інвалідністю - особа із стійкими фізичними, психічними, інтелектуальними або сенсорними порушеннями, які при взаємодії з різними бар`єрами можуть заважати її повній та ефективній участі в житті суспільства нарівні з іншими.
Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (стаття 3 Закону №875-ХІІ, у редакції на момент ухвалення оскаржуваного рішення МСЕК).
Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації на момент огляду позивача МСЕК визначало Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення про медико-соціальну експертизу у редакції на момент спірних правовідносин).
Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу).
Відповідно до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Приписами пункту 10 вказаного Положення визначено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального та спеціалізованого профілів. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.
Пунктами 11, 15, 17 Положення про медико-соціальну експертизу визначено, що міські, міжрайонні, районні комісії, серед іншого визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.
Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою (п. 19 Положення про медико-соціальну експертизу).
Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (далі - комісії), регламентує Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317, у редакції на момент спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 3 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.
Згідно пункту 4 Положення №1317, лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.
Комісія приймає документи осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за наявності у них стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у разі безперервної тимчасової непрацездатності не пізніше ніж через чотири місяці з дня її настання чи у зв`язку з одним і тим самим захворюванням протягом п`яти місяців з перервою за останніх 12 місяців, а у разі захворювання на туберкульоз - протягом 10 місяців з дня настання непрацездатності.
Пунктом 7 Положення №1317 встановлено, що комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п`яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності.
Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (п. 20 Положення про медико-соціальну експертизу).
Так, згідно п.1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561 (далі - Інструкція), при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.
Тобто, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
У разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення (п. 23 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності).
Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.
Судом встановлено, що позивач 22.08.2024 був оглянутий комісією Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» та за результатами огляду йому встановлено 20% ступеня втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням, так, пов`язаними з проходженням військової служби (довідка 251/с від 23.02.2024), без встановлення групи інвалідності.
Позивач не погоджуючись з даним висновком, покликається на те, що рішення МСЕК є таким, що суперечить медичним документам, зокрема, висновкам, що містяться у виписці з медичної карти, де зафіксовані зміни з боку дихальної, серцево-судинної, ендокринної систем та опорно-рухового апарату, а також висновку МРТ, який свідчить про наявність протрузії диска та інших патологій.
При цьому, позивач не заперечує, що його було оглянуто комісією та як свідчать надані до матеріалів справи документи, позивачу було здійснено ряд досліджень стану здоров`я
Натомість, на будь-які процедурні порушення при ухваленні оскаржуваного рішення позивач не покликається та підтверджує відповідними доказами.
Суд зауважує, що з наданих до матеріалів справи документів також не встановлено порушень процедури проведення медико-соціальної експертизи, в тому числі під час огляду позивача.
При цьому, щодо доводів позивача про наявність у нього патологій, які мають бути враховані при встановленні групи інвалідності, суд звертає увагу на наступне.
Під час розгляду справ у подібних правовідносинах, Верховний Суд у постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 17.12.2018 у справі №819/3211/15, від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а, від 30.04.2021 у справі №160/12235/19 висловив правову позицію, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів «Інструкції про встановлення груп інвалідності», «Положення про медико-соціальну експертизу» та «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності».
При цьому, у постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.
Отже, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, а адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.
Суд фактично не може переоцінювати вмотивованість рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи в частині постановки особі конкретного діагнозу, правильності або неправильності визначення захворювань або інших суттєвих понять, які перебувають в площині спеціальних медичних знань тощо.
При цьому, суд додатково зазначає, що Верховний Суд у постановах від 29.12.2021 у справі №638/2723/16-а та від 12.10.2021 у справі №280/4820/19, у яких спір виник у зв`язку із незгодою позивачів із висновками МСЕК щодо встановлення таким групи інвалідності, дійшов висновку, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
Вищевказані висновки Верховного Суду щодо неможливості суду приймати за медичну установу конкретне рішення щодо особи залишаються актуальними, враховуючи також зміни в законодавстві, оскільки суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем стосуються незгодою позивача із тим, що йому не встановлено інвалідність, яка, на переконання позивача та у зв`язку із його фізичним станом та діагнозами, повинна бути йому встановлена.
Однак, суд наголошує, що питання встановлення або не встановлення особі інвалідності відноситься виключно до компетенції спеціалізованих установ в медичній сфері, які наділені відповідними повноваженнями та приймають рішення на підставі результатів повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності, тощо.
Оскільки під час розгляду цієї справи не здобуто доказів порушення процедури прийняття спірного рішення, то таким чином суд дійшов висновку, що спірне рішення прийняте у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Суд також зазначає, що безумовно особа суб`єктивно може не погоджуватись із рішенням щодо встановлення/не встановлення їй інвалідності під час огляду/оцінювання (підтвердження інвалідності), і такі доводи можуть мати певну логіку, проте суд має право вдаватись тільки до оцінки здійсненої процедури оцінювання особи і не може досліджувати медичні діагнози чи інші медичні покази, які є сферою спеціальних знань професійних лікарів.
Позивач не надав жодних доказів, які могли поставити під очевидний сумнів рішення комісії чи дослідження медичних документів під час оцінювання функціонального стану позивача.
Тому відсутні підсьави для визнання протиправним та скасування рішення Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради, оформленого довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0022452 від 22.08.2024, в частині відмови у встановленні групи інвалідності.
Щодо вимог про дій/бездіяльності визнання протиправними дії/бездіяльність Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" щодо нездійснення повторного огляду та підтвердження неправомірного рішення Обласної МСЕК, суд зазначає наступне.
Права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи визначаються Положенням про Центр оцінювання функціонального стану особи, затвердженим наказом МОЗ України від 03.12.2024 року № 2022 (далі - Положення) та Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою КМУ від 15 листопада 2024 р. № 1338 (далі – Порядок №1338, які набрали чинності на момент розгляду скарги позивача на рішення МСЕК).
Відповідно до підпунктів 6, 7 пункту 10 Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи до повноважень Центру оцінювання належить, зокрема, розгляд скарг на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико-соціальної експертизи; перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У такому випадку оцінювання за рішенням Центру оцінювання проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, куди направлено особу Центром оцінювання, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу. У разі відмови особи від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями. 
Відповідно до пункту 18 Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, Центр оцінювання має право, зокрема, розглядати скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1 до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338, та відповідних клопотань особи.
Відповідно до Порядку № 1338, встановлення інвалідності повнолітнім особам, здійснення інших повноважень, прав і обов`язків, визначених Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Згідно абзаців 1-4 пункту 68 Порядку № 1338 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг:
вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео-та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності);
заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника);
за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання.
Відповідно до абзаців 5-8 пункту 68 Порядку № 1338, за результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про: підтвердження оскарженого рішення експертної команди; скасування оскарженого рішення експертної команди; формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Так, за результатами розгляду скарги позивача 13.02.2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО ухвалено рішення № ЦО-11740, яким встановлено наступне: «Сумарні дані обстеження опорно-рухливого аппарата, серцево судинної, дихальної та ендокринної системи відповідають незначному ступеню порушень функцій життєдіяльності, що не відповідає жодній групі інвалідності. Рішення МСЕК від 22.08.2024 обґрунтоване».
Суд не надає оцінку вказаному рішенню, оскільки воно не є предметом спору у даній справі. Натомість, суд наголошує, що підтвердження або не підтвердження правомірності оскаржуваного рішення МСЕК є дискреційними повноваженнями експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО. При цьому, будь-яких доказів вчинення протиправних дій при розгляді скарги позивача, суду не надано. 
Як свідчать матеріали справи, експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО при розгляді скарги досліджувала медико – експертну справу ОСОБА_1 , та не виявила підстав для повторного огляду позивача, доказів іншого суду не надано.
Тому, враховуючи викладене, суд висновує, що відповідач 3 діяв у відповідності до положень чинного законодавства, тому відсутні підстави для визнання протиправними дій/бездіяльності відповідача 3, на які покликається позивач.
Тож, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за даним позовом, розподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб" Запорізької обласної ради, Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України", Центру оцінювання функціонального стану особи Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення у повному обсязі складено та підписано 20 липня 2026 року.

Суддя Л.Я. Максименко