Справа №:755/20936/25
Провадження №: 2/755/2703/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -   Хромової О.О.
при секретарі -   Бовкун М.В.

за участі:
представника позивача -  Науменко І.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1», Київський міський центр соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1», у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просили:
1)позбавити батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
2)позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
3)передати Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрації, як органу опіки та піклування малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для їх подальшого влаштування;
4)стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частини від заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття на користь особи або установи, в якій будуть перебувати діти;
5)стягнути з ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частки від заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття на користь особи або установи, в якій будуть перебувати діти.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на обліку у Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації перебувають малолітні діти: ОСОБА_1 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Батьками малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Водночас, реєстрацію народження малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведено на підставі заяви матері ОСОБА_6 відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Відповідачі у зареєстрованому шлюбі не перебувають, постійного місця роботи не мають. Спеціалістами служби проводилась профілактична робота з ними щодо виконання батьківських обов`язків, сторони мали намір звернутися із заявами та укласти договір соціального супроводу. 23 жовтня 2025 року ОСОБА_5 звернувся до Служби із письмовою заявою про влаштування дітей до медичного закладу з метою їх обстеження. Водночас, Службою з`ясовано, що родина ОСОБА_6 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, договір соціального супроводу не підписала, контакт не підтримує, санітарно-гігієнічні умови в квартирі порушені, діти не доглянуті, між членами родини виникають конфліктні ситуації через агресію батька ОСОБА_5 . Належних умов для проживання дітей у квартирі не створено, наявні умови небезпечні для їх життя та здоров`я. Дід, який проживає з ними, повідомив, що матеріально утримує дітей, батьки зловживають алкогольними напоями. 22 жовтня 2025 року дітей доставлено до КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1». 10 листопада 2025 року малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 переведені до ІНФОРМАЦІЯ_5 дітей та сімей. Малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 переведені до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1. 23 жовтня 2025 року винесено розпорядження про відібрання дітей від матері, від батьків, про що відповідачі обізнані. Після відібрання дітей батьки із заявами про надання дозволу на їх відвідування не зверталися, дітьми не цікавилися, не надали підтверджень щодо участі у вихованні та утриманні дітей, свідомо самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не готують їх до самостійного життя. Також встановлено, що ОСОБА_10 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. ОСОБА_6 та ОСОБА_10 визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення за частиною першою статті 309 КК України.
Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, у зв`язку із тим, що вони ухиляються від виховання та утримання дітей. На засідання комісії відповідачі не з`явилися, повідомлялися належним чином.
З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а також враховуючи, що: 1) 10 листопада 2025 року малолітній ОСОБА_2 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1, а 10 листопада 2025 року ОСОБА_4 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовані до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей, ці заклади є третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору; 2) Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що вони ухиляються від виховання та утримання дітей (протокол від 12 листопада
2025 року № 21) позовні вимоги просили задовольнити.
В порядку автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02 грудня 2025 року на 15 год. 30 хв.
26 листопада 2025 року (вхід. № 71725) до суду від позивача - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_1 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надійшла заява про зміну предмету позову.
02 грудня 2025 року у підготовче засідання сторони не з`явилися. Наступне підготовче засідання призначено на 20 січня 2026 року на 10 год. 30 хв.
20 січня 2026 року у підготовчому засіданні представник позивача - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, ОСОБА_11 заяву про зміну предмету позову підтримала та просила прийняти її та продовжити розгляд справи з урахуванням зміни предмету позову.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2026 року прийняти заяву позивача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про зміну предмету позову, подальший розгляд справи вирішено здійснювати з урахуванням заяви про зміну предмету позову, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено процесуальні строки.
Підготовче засідання відкладено до 25 лютого 2026 року до 11 год. 00 хв.
25 лютого 2026 року у підготовчому засіданні представник позивача - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 заявила клопотання про залучення до складу учасників справи третіх осіб: Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 лютого 2026 року задоволено клопотання представника позивача - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, Науменко І.І., про залучення третьої особи, залучено до складу учасників справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Київський міський центр соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), роз`яснено процесуальні права та встановлено процесуальні строки.
Підготовче засідання відкладено до 08 квітня 2026 року на 14 год. 30 хв.
08 квітня 2026 року у підготовчому засіданні представник позивача - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх:
 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 заявлені позовні вимоги підтримала, проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не заперечувала, інших заяв та клопотань по справі не має.
Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином. 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 червня 2026 року на 14 год. 00 хв.
02 червня 2026 року протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання, у зв`язку із першою неявкою відповідачів, судове засідання відкладено на 15 липня 2026 року на 14 год. 30 хв. для повторного їх виклику.
15 липня 2026 року представник позивача - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином. Правом на подання відзиву не скористався. Конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі та копіює позовної заяви з додатками, що направлявся на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «за закінченням встановленого терміну зберігання».
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялася належним чином. Правом на подання відзиву не скористалася. Конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі та копіює позовної заяви з додатками, що направлявся на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «за закінченням встановленого терміну зберігання».
Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, у судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.
Третя особа - КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1», у судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.
Третя особа - Київський міський центр соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.
Третя особа - Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі
№ 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Також Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11, провадження
№ 61-6596ск20, зазначив, що у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до свідоцтва про народження від 01 квітня 2017 року серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 01 квітня 2017 року складено відповідний актовий запис № 913. Батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
До матеріалів справи долучено відповідний Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 01 жовтня 2025 року № 00053926603 щодо реєстрації актового запису про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зі свідоцтва про народження від 16 листопада 2022 року серії НОМЕР_2 , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), встановлено, що ОСОБА_2 народився
 ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 16 листопада 2022 року складено відповідний актовий запис № 1596. Батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
До матеріалів справи долучено відповідний Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 02 жовтня 2025 року № 00053939425 щодо реєстрації актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно зі свідоцтвом про народження від 02 лютого 2024 року серії НОМЕР_3 , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що 02 лютого 2024 року складено відповідний актовий запис № 189. Батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
До матеріалів справи долучено відповідний Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 02 жовтня 2025 року № 00053939899 щодо реєстрації актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Поряд з цим, відповідно до свідоцтва про народження від 27 червня 2025 року серії НОМЕР_4 , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 народилася 
ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що 27 червня 2025 року складено відповідний актовий запис № 1011. Батьками зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_6 .
До матеріалів справи долучено відповідний Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 01 жовтня 2025 року № 00053925800 щодо реєстрації актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наявна відмітка про видачу витягу про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України.
20 серпня 2025 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ознайомлено та попереджено про відповідальність по утриманню, вихованню та навчанню неповнолітніх (малолітніх), про що свідчать відповідні письмове попередження Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, що міститься в матеріалах справи.
У своїх поясненнях від 20 серпня 2025 року ОСОБА_6 зазначила, що перебуває у декретній відпустці, має на вихованні чотирьох дітей. Син ОСОБА_14 має йти в другий клас, школа № 389. Інші діти перебувають вдома, в дитячий садок не ходять. Зобов`язувалася в найкоротший строк звернутися за допомогою та соціальним супроводом до Дніпровського районного центру соціальних служб. Також зазначила, що алкоголь не вживає та не спілкується із сусідами.
ОСОБА_5 у своїх письмових поясненнях від 20 серпня 2025 року зазначив, що офіційно не працює, має підробіток. Проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , мають чотирьох дітей. Іноді вживає алкогольні напої, на продукти харчування заробляє на підробітку. Відповідний одяг по сезону у дітей є, по сусідах діти не ходять.
09 вересня 2025 року Дніпровським районним у місті Києві Центром соціальних служб Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації направлено до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації повідомлення про погіршення ситуації в родині ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та їх чотирьох дітей. З 25 серпня 2025 року із сім`єю вчергове розпочато соціальний супровід, оскільки попередні спроби не призвели до бажаного результату.
05 вересня 2025 року під час візиту в родину ОСОБА_6 вдома не було, на телефонні дзвінки не відповідала. Батько дітей мав ознаки стану наркотичного сп`яніння, поводив себе агресивно, чинив опір та тиск у спілкуванні, провокував небезпечну ситуацію, повідомив, що не буде вирішувати сімейні проблеми, на дітей не має часу, наказав негайно залишити приміщення. Мати не заперечувала, що періодично може зловживати алкоголем. З її слів батько також зловживає алкоголем та наркотичними речовинами. Про такі обставини також повідомляли сусіди та найближче оточення. Діти часто залишаються без нагляду дорослих. В квартирі не створено безпечних умов для проживання дітей. Харчування дітей не збалансоване, не відповідає віку, в недостатній кількості. ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_4 не мають реєстрації. Між членами родини постійно виникають конфліктні ситуації через агресію батька. З ОСОБА_6 неодноразово проводились бесіди, але на контакт йде важко, не виконує своїх обіцянок.
Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 22 вересня 2025 року № 13 «Про постановку на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах», враховуючи доповідну головного спеціаліста відділу захисту прав дітей ОСОБА_18 , вирішено поставити на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та вжити заходів щодо соціально-правового захисту дітей.
До матеріалів справи долучено копію зазначеної доповідної від 22 вересня 2025 року
06 жовтня 2025 року Дніпровським районним у місті Києві Центром соціальних служб Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації направлено до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації повідомлення про ситуацію в родині ОСОБА_6 , яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх чотирьох малолітніх дітей. 20 серпня 2025 року вона написала заяву до Управління соціальної та ветеранської політики про надання соціальної послуги - соціального супроводу сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 25 серпня 2025 року Дніпровський ЦЦС міста Києва отримав рішення про надання зазначених соціальних послуг. В період з 25 серпня 2025 року по 03 жовтня 2025 року ОСОБА_6 не підписала договір та план соціального супроводу, не з`явилася до Центру та не відповідала на телефонні дзвінки, уникала зустрічей із спеціалістами центру. На час відвідування родини матері вдома ніколи не було.
02 жовтня 2025 року фахівцем центру проведено бесіди з дідусем, який повідомив, що він самостійно піклується та доглядає за дітьми, матеріально їх утримує, батьки весь час зловживають алкоголем та не виконують своїх обов`язків з виховання дітей, часто залишають дітей самих.
Дніпровським районним у місті Києві Центром соціальних служб Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації також направлено до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації повідомлення про завершення соціального супроводу родини ОСОБА_6 , яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо чотирьох малолітніх дітей. В період з 25 серпня 2025 року по 03 жовтня 2025 року ОСОБА_6 не підписала договір та план соціального супроводу, не з`явилася до Центру та не відповідала на телефонні дзвінки, уникала зустрічей із спеціалістами центру. На час відвідування родини матері вдома ніколи не було. Санітарно-гігієнічні умови в квартирі порушені. В помешканні не створені безпечні умови для проживання малолітніх дітей. Продуктів харчування недостатньо, харчування не збалансоване, не відповідає віку дітей. Між членами родини продовжуються конфліктні ситуації через агресію батька ОСОБА_5 , який повідомив про байдуже ставлення до дітей та відсутність часу для виховання та догляду за дітьми. Дідусь неодноразово повідомляв, що самостійно піклується про дітей, матеріально їх утримує, але батьки зловживають алкоголем. З ОСОБА_6 проводились бесіди щодо необхідності дотримання рекомендацій фахівця із соціальної роботи, постійної взаємодії із спеціалістом, але мати важко йде на контакт, рідко відповідає на телефонні дзвінки, не виконує своїх обіцянок, постійно себе виправдовує, або мовчить. Така ситуація в родині триває роками. Покращень, змін або будь-яких позитивних зрушень в родині не відбувається. Під час останньої телефонної розмови повідомила, що не в силі робити все одночасно щодо догляду за чотирма дітьми. Більше на дзвінки не відповідала.
22 жовтня 2025 року спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей за адресою:
 АДРЕСА_1 . Встановлено, що в приміщенні дуже брудно, відсутні продукти харчування та приготована їжа для дітей. В квартирі неприємний запах від речей, якими захаращена квартира. Багато тарганів, є клопи. Діти зовні брудні, недоглянуті. В помешканні запах від тютюну. Постільна білизна відсутня. Повна антисанітарія. Не всі діти мають місце для відпочинку, занять, харчування. Одяг дітей брудний, має неприємний запах. Діти одягнені у легкі футболки, які брудні, кофти є не у всіх. Основні потреби дітей не забезпечені. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На момент обстеження матір відсутня. Зі слів ОСОБА_5 залишила дітей 15 жовтня 2025 року і не поверталася. Сусіди з квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 повідомили, що родина неблагополучна. Батьки вживають алкоголь, діти голодні та недоглянуті. Мати відсутня майже тиждень. Дід також вживає алкоголь, іноді дивиться за онуками. ОСОБА_5 не працює, допомагає годувати дітей дід. Мати дітей пішла 15 жовтня 2025 року і не поверталась.
Також у Акті зазначено, що всі діти були оглянуті лікарем швидкої медичної допомоги, на момент огляду клінічно здорові, але потребують медичного обстеження. Перебування дітей у житловому приміщенні становить небезпеку для їхнього життя та здоров`я, умови для їх проживання не створені.
З матеріалів справи встановлено, що 22 жовтня 2025 року ОСОБА_10 звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації із заявою, у якій просив влаштувати дітей до медичного закладу з метою обстеження. Місце перебування матері дітей йому не відоме, відсутня з 15 до 22 жовтня 2025 року.
Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 23 жовтня
2025 року № 580 «Про відібрання малолітніх дітей», враховуючи клопотання служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації на підставі актів проведення оцінки рівня безпеки дитини та у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітніх дітей, вирішено: 1) відібрати малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_5 ; 2) відібрати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від матері ОСОБА_6 , про що повідомити Дніпровську окружну прокуратуру міста Києва та у семиденний строк після прийняття рішення звернутися з відповідним позовом до суду.
До матеріалів справи також долучено докази направлення копії такого розпорядження від
23 жовтня 2025 року № 580 ОСОБА_6 та ОСОБА_10 засобами поштового зв`язку.
Суд також враховує, що у характеристиці учня 2-А класу гімназії № 228 Дніпровського району міста Києва ОСОБА_1 зазначено, що дитина навчається у Гімназії з 02 вересня 2024 року, засвоює навчальний матеріал на середньому рівні, під час самостійного виконання завдань на уроці швидко стомлюється, потребує допомоги з боку вчителя. Словниковий запас обмежений словами повсякденного вжитку. Дрібна та загальна моторика розвинена недостатньо. Зацікавленість до занять не стійка, ситуативна, вибіркова. Більшість часу під час перерви проводить на самоті. При спілкуванні з дорослими та однокласниками ситуативно може проявляти негативізм. Станом на 01 вересня забезпечений всім необхідним для навчання. Пропускає заняття рідко та з поважних причин.
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року у справі
№ 755/12351/23 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року у справі
№ 755/14991/24 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року у справі
№ 755/6852/23 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року у справі
№ 755/20647/19 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу.
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року у справі
№ 755/15585/25 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року, до покарання за даним вироком, з урахуванням положень статті 72 КК України, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року у справі
№ 755/5823/25 ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією затверджено висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 19 листопада 2025 року № 103-11337 (протокол засідання комісії від 12 листопада 2025 року № 21). Встановлено, що відповідно до Повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про народження, реєстрація малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 здійснена ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відповідно до статті 126 СК України. Державна реєстрація народження малолітньої дитини ОСОБА_4 здійснена матір?ю ОСОБА_6 відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Батьки дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають разом за адресою: 
АДРЕСА_1 , перебувають у цивільних шлюбних відносинах, не працюють. Службою проводилась профілактична робота. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надали письмові пояснення, в яких стверджували, що мають намір звернутися до Дніпровського районного в місті Києві Центру соціальних служб та укласти договір соціального супроводу. Центр поінформував про те, що родина ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов?язків по відношенню до своїх малолітніх дітей. План соціального супроводу матір?ю не підписаний, контактів уникає. Санітарно-гігієнічні умови в квартирі порушені: безлад, брудно, неприємний запах в квартирі, скупчення речей, брудний посуд та підлога, скупчення тарганів. ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративних порушень за частиною першою статті 173-2 КУПАП за вчинення домашнього насильства, у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною першою статті 184 КУПАП. Також Дніпровським районним судом міста Києва ОСОБА_5 відповідно до вироку від 20 січня
2020 року (справа № 755/20647/19) визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України. ОСОБА_6 відповідно до вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року (справа № 755/5823/25) визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України. 
 22 жовтня 2025 року спеціалістами Служби спільно із представником СЮП Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві відвідано родину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про що складено акт обстеження житлово-побутових умов, за висновками якого подальше перебування малолітніх у житловому приміщенні сворювало небезпеку для їх життя та здоров`я. Діти одягнуті лікарями швидкої медичної допомоги, за висновкаим якого клінічно здорові, однак потребують медичного обстеження. 22 жовтня
2025 року, у зв?язку із загрозою життю та здоров?ю малолітні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вилучені із негативного середовища та влаштовані до КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1», з метою проведення їм медичного обстеження та лікування. Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією винесено розпорядження від 23 жовтня 2025 року
№ 580 про відібрання малолітніх дітей. Малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 влаштовані до ІНФОРМАЦІЯ_5 дітей та сімей, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до відділення загальної соціально-психологічної реабілітації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1. Після відібрання малолітніх дітей батьки дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Служби із заявами про надання дозволу на їх відвідування не зверталися, дітьми не цікавилися. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належним чином були запрошені на засідання Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, однак не з?явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких підтверджень щодо участі у вихованні та утриманні дітей не надали.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що вони ухилилися від виховання та утримання дітей.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
При цьому, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також і санкція за протиправну винну поведінку батьків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20).
Відповідно до положень статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (стаття 133 Сімейного кодексу України).
Відомостей про перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі не встановлено.
Згідно із частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Як уже зазначалося раніше, батьками малолітніх  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про народження.
Водночас, частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Як уже зазначалося раніше з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження 01 жовтня 2025 року № 00053925800, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , актовий запис про народження від 27 червня 2025 року № 1011, складений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Матір`ю дитини є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . Батьком вказано ОСОБА_13 , відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері).
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно із статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. 
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже, під час вирішення спору, суд ставить на перше місце якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 724/743/15-ц (провадження
№ 61-16157св18) сформульовано висновки про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Верховний Суд зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте першочергово мають враховуватися якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, потрібними для ухвалення рішення, а також оцінку всіх доказів у справі, які підтверджують виконання чи нехтування батьком/матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права батька/матері є пропорційним меті позбавлення батьківських прав. Крім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Обґрунтовуючи позовні вимоги Дніпровська районна в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, зазначила, що малолітні діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувають на обліку у Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. Спеціалістами служби неодноразово проводилась профілактична робота з батьками дітей щодо виконання батьківських обов`язків, послуга соціального супроводу виявилася без результативною, матір ухиляється від спілкування зі спеціалістами та їх рекомендацій. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ухиляються від виконання батьківських обов`язків, діти проживають в умовах антисанітарії, умов для їх виховання та розвитку не створено, діти не забезпечені одягом відповідно до сезону та відповідним харчуванням, дошкільний навчальний заклад не відвідують, старший син має недоліки у характеристиці з місця навчання. У сім`ї мають місце конфлікти через агресію ОСОБА_5 , наявна інформація про вживання батьками алкогольних напоїв та наркотичних речовин, неодноразово притягувалися до адміністративної та кримінальної відповідальності. З 15 жовтня 2025 року матір дітей ОСОБА_6 залишила дітей та не з`являлася, її місцезнаходження не відомо. За результатами медичного обстеження діти здорові, але потребують додаткового обстеження. У зв`язку із чим прийнято рішення про відібрання дітей від батьків. Після відібрання дітей батьки ними не цікавилися, самоусунулися від виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 19 листопада 2025 року № 103-11337 (протокол засідання комісії від 12 листопада 2025 року № 21) вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що вони ухилилися від виховання та утримання дітей.
Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Згідно із частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Отже, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не усунули причин, які перешкоджали належному вихованню дитею, не вжили заходів щодо зміни способу життя, не створили належних умов для проживання та виховання дитей. Фактично діти не отримують від батьків жодної допомоги для морального та фізичного розвитку, перебування дитини поряд з баткьами шкодить їх фізичному та ментальному здоров`ю та деструктивно впливає на їх світосприйняття, соціалізацію та розвиток.
З огляду на викладене, оцінивши надані докази, враховуючи вік дітей та їх інтереси, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6 свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх спільних дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та щодо доньки ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому є підстави для позбавлення їх батьківських прав та задоволення позовних вимог в цій частині.
При вирішенні цієї вимоги враховується, що такий крайній захід спрямований на захист інтересів дитини, з метою забезпечення її належного виховання, розвитку, медичного та соціального нагляду. Тому позбавлення відповідача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_6 батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 щодо її малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повністю відповідає інтересам дитей і є справедливим, передбачуваним та невідворотним наслідком свідомого вибору ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до частин другої, третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частини другої статті 182 СК України.
За змістом частин першої-третьої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Відповідачі є працездатними, інших дітей не мають, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб відповідачі також не мають, доказів протилежного суду не надано. Підстав для звільнення відповідачів від обов`язку утримувати дітей, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено.
відповідачів від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідачів та те, що особи, позбавлені батьківських прав не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_5 аліментів на дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна (піклувальника) чи установи, під опікою яких буде перебувати дитина, підлягають задоволенню, а також задоволенню підлягає вимога про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна (піклувальника) чи установи, під опікою яких буде перебувати дитина.
Такий розмір аліментів, на думку суду, є доцільним та обґрунтованим.
З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 28 жовтня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено вимогу про позбавлення ОСОБА_10 та ОСОБА_6 батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вимогу про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є самостійними позовними вимогами немайнового характеру, та похідні вимоги про стягнення аліментів на дітей, відповідно до вимог статті 166 СК України.
Судом встановлено, що позивач є юридичною особою, тому з урахуванням положень підпункту
2 пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання даної позовної заяви складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Поряд з цим, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3 028 гривень.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, ураховуючи повне задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору, відповідно до пункту 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн з кожного.
З урахуванням положень статті 169 СК України суд роз`яснює відповідачам, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Керуючись статтями 14, 19, 71, 81, 121, 150, 164, 165, 166, 180-183, 191, 193, 245, 246 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, статтями 12, 13, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1», Київський міський центр соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Передати Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрації, як органу опіки та піклування, малолітніх: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні якої будуть перебувати діти, аліменти на дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 28 жовтня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні якої будуть перебувати діти, аліменти на дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 28 жовтня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Дніпров.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок - № UA478999980313141206000026005, Код класифікації доходів бюджету - 22030101. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач - Дніпровська районна в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 37203257, адреса місцезнаходження: бульв. Івана Котляревського, буд. 1/1, м. Київ, 02094.
Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 37397237, адреса місцезнаходження: шосе Харківське, буд. 4-А, м. Київ, 02160.
Третя особа - Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська дитяча клінічна лікарня
№ 1», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ04350694, адреса місцезнаходження:
вул. Богатирська, 30, м. Київ, 04209.
Третя особа - Київський міський центр соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 44603127, адреса місцезнаходження: вул. Кленова,
буд. 31, сел. Ворзель, Бучанський р-н, Київська обл., 08296.
Третя особа - Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 20076991, адреса місцезнаходження: просп. Червоної Калини, буд. 28-В, м. Київ, 02217.
Повний текст судового рішення виготовлено 27 липня 2026 року.

Суддя          О.О. Хромова