Справа № 581/462/26 
Провадження № 2/581/382/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 

19 серпня 2026 року сел. Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

30 червня 2026 року представник позивача Какун А.С. звернулася до суду із позовом, мотивуючи вимоги тим, що 20 серпня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №9595439, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 9000 грн. 24 квітня 2026 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, згідно з яким до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору позивач просив стягнути з відповідача виниклу заборгованість на загальну суму 23095 грн, в тому числі 8955 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 13140 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 1000 грн – сума заборгованості за неустойкою, сплачені судові витрати.
Ухвалою суду від 2 липня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
У поданому відзиві відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. На спростування доводів позивача про неповернення коштів зазначає, що сплатила в рахунок повернення кредиту грошові кошти в сумі 12545 грн, що підтверджується доданими банківськими виписками. Крім того, вказує на незаконність нарахування пені та штрафних санкцій, посилаючись на Закон України №2120-IX від 18 березня 2022 року, згідно з яким у період дії воєнного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем у разі прострочення виконання зобов`язань за споживчим кредитом. Також зазначає, що одночасне стягнення штрафу і пені суперечить статті 61 Конституції України.
У відповіді на відзив представник позивача висловив незгоду з доводами відповідача, зазначає, що кредитний договір №9595439 від 20 серпня 2025 року було укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (SMS-коду 338874), надісланого на номер телефону відповідача. Зазначає, що відповідно до Законів України «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи та електронний документообіг» такий спосіб підписання прирівнюється за правовими наслідками до власноручного підпису та письмової форми правочину. 
Зазначає, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки вказаний договір є дійсним та ніким не скасованим. Відповідачем безпосередньо визнається укладення нею кредитного договору з первісним кредитором, а відповідно вона визнає факт укладення договору, отримання за даним договором коштів та визнає обізнаність відповідача щодо умов договору. Крім того, згідно з умовами укладеного договору позики кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладанні договору. Відповідач здійснювала часткові оплати за договором, а саме: 22 вересня 2025 року, 6 жовтня 2025 року, 21 жовтня 2025 року, 10 листопада 2025 року, 13 грудня 2026 року, що підтверджує отримання коштів, прийняття умов договору та визнання заборгованості, натомість додані відповідачем квитанції на суму 12545 грн не містять вказівки на призначення платежу саме за цим договором. 
Усі здійснені нарахування зокрема, комісія за надання кредиту в розмірі 2430 грн, комісія за обслуговування кредиту в розмірі 28908,00 грн та відсотки відповідають пунктам 1.1–1.5, 2.2 договору та графіка платежів, з якими відповідач була ознайомлена та беззастережно погодилася при укладенні договору. З огляду на це позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача є безпідставними. 
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.
20 серпня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» було укладено електронний договір №9595439 про надання споживчого кредиту, згідно із яким відповідач отримала кредит в розмірі 9000 грн та зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити комісії та проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 7-12).
Строк кредиту 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів (п. 1.3. договору).
Відповідно до п. 1.4 договору повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до графіку платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом 15 серпня 2026 року.
Комісія за надання кредиту становить 2430 грн, яка нараховується за ставкою 27 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1).
Відповідно до пп. 1.5.2 договору комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування) становить 28908 грн., що нараховується за ставкою 14,6% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0,0010% річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0,0010% відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нарахування згідно пп. 1.5.3, 1.5.4 договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 0,00 грн (пп. 1.5.3, 1.5.4).
Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_1 .
Згідно з п. 2.2 договору комісія за надання кредиту нараховується Кредитодавцем одноразово в момент видачі кредиту. Комісія за обслуговування кредиту нараховується кредитодавцем в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів.
Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісій та/або інших платежів згідно з умовами цього договору та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1000 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 2 дні.
Пунктом 6.1. договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно з графіком платежів, що є Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту №9595439 від 20 серпня 2025 року, загальна вартість кредиту складає 40338 грн, з яких: 9000 грн – сума кредиту, 28908 грн - комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 2430 грн комісія за надання кредиту, розрахунковий період складає 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів та комісії – кожні 15 днів, крім першого, який складає 30 днів (а.с. 13).
Додатком до договору є паспорт споживчого кредиту, яким визначено інформацію щодо умов кредитування та зазначено, що датою надання інформації є 20 серпня 2025 року та інформація є актуальною протягом двох робочих днів з дати надання інформації (а.с. 15-16).
Додатком № 2 до договору про споживчий кредит №9595439 від 20 серпня 2025 року є заява на отримання кредиту, якою ОСОБА_1 звертається до позивача з проханням надати їй кредит на визначених умовах (а.с. 14).
Також в матеріалах справи міститься анкета-заява на кредит №9595439 від 20 серпня 2025 року, позичальником в якій зазначено ОСОБА_1 та рішення ТОВ «Мілоан» про погодження умов кредитування по заяві №9595439, погоджена сума – 9000 грн (а.с. 18-18 зворот).
Згідно з платіжним дорученням №160356708 від 20 серпня 2025 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача ОСОБА_1 9000 грн, призначення платежу: кошти згідно договору №9595439 (а.с. 19).
Відповідно до інформації №20.1.0.0.0/7-260707/88780-БТ від 7 липня 2026 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк»», на карту № НОМЕР_2 у період з 20 по 25 серпня 2025 року було зараховано грошові кошти у сумі 9000 грн (а.с. 62-65).
Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №9595439 від 20 серпня 2025 року за період з 20 серпня 2025 року по 24 квітня 2026 року нараховано 23095 грн боргу, з яких 8955 грн - борг по тілу кредиту, 13140 грн – по комісії за обслуговування кредиту, 1000 грн по штрафу. Також відповідач у вказаний період сплатила 12545 грн, які були зараховані на погашення комісії за надання кредиту у розмірі 2430 грн, комісії за обслуговування кредиту у розмірі 6570 грн, тіла кредиту у розмірі 45 грн, штрафу у розмірі 3500 грн (а.с. 20).
24 квітня 2026 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24042026, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору №9595439 (а.с. 21-25).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).
Моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта, зазначений в п. 3.4 даного договору (п. 3.6. договору).
На підтвердження обставини переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором №9595439 від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу №24042026 від 24 квітня 2026 року, відповідно до якого загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) становить 23095 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 8955 грн, заборгованість за комісією за обслуговування кредиту 13140 грн, заборгованість за штрафом 1000 грн (а.с. 29).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Висновки суду по суті спору.
Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути позику, сплатити комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором, однак свого зобов`язання вчасно не виконала.
Надалі на підставі укладеного договору факторингу право вимоги про повернення коштів, отриманих в кредит, перейшло до позивача. 
Законом України №2120-ІХ від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває станом на день ухвалення рішення.
З урахуванням вищевикладених положень є необґрунтованими вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 1000 грн, оскільки вони нараховані після 24 лютого 2022 року, тобто під час дії режиму воєнного стану.
Щодо позовних вимог про стягнення комісії за надання кредиту та комісії за обслуговування кредиту, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У справі, яка розглядається установлено, що умовами підпунктів 1.5.1. та 1.5.2. договору про споживчий кредит від 20 серпня 2025 року передбачені комісія за надання кредиту в розмірі 2430 грн, яка нараховується за ставкою 27% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту та комісії за обслуговування кредиту, що нараховується за ставкою 14,6 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів.
Аналіз підпунктів 1.5.1. та 1.5.2. указаного договору свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг позикодавця та/або посередника, які пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, та за які позивачем встановлена комісія у розмірі 2430 грн, яка нараховується за ставкою 27% від суми кредиту та комісія, що нараховується за ставкою 14,6 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період. Позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору.
Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що положення підпунктів 1.5.1. та 1.5.2. договору про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту та за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Оскільки підпункти 1.5.1. та 1.5.2. договору про споживчий кредит, яким установлений обов`язок сплати комісії за надання кредиту в розмірі 2430 грн, яка нараховується за ставкою 27% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту та комісії за обслуговування кредиту, що нараховується за ставкою 14,6 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду, є нікчемними, суд на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. 
З урахуванням вищевикладених положень є необґрунтованими вимоги позивача про стягнення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 13140 грн.
З матеріалів справи вбачається, що сума сплачених відповідачем коштів на погашення боргу в загальному розмірі 12545 грн є більшою від суми заборгованості за основним зобов`язанням, сплачені кошти були неправомірно зараховані на погашення комісії за надання кредиту у розмірі 2430 грн, комісії за обслуговування кредиту у розмірі 6570 грн та штрафу у розмірі 3500 грн, а тому заборгованість по тілу кредиту повинна бути перерахована з урахуванням сум, зарахованих на погашення комісії та штрафу.
У зв`язку з викладеним суд відмовляє у задоволенні позову.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». 
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Бровари, вул. Лісова, 2, код ЄДРПОУ 35625014).
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).  

Суддя О. В. Кузьмінський