Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
| 610/4071/24 2/610/59/2026 10 серпня 2026 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі: 

судді: Стригуненка В.М. 
за участю
секретаря: Ворони І.О.,

розглянувши в місті Балаклія Ізюмського району Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу,

в с т а н о в и в:

Представник позивача – адвокат Пекаренін А.А., уточнивши позовну заяву, просить: визнати за позивачем в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2-3, 69-70, 71-72).
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що з 14.05.2005 по 03.11.2023 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилося двоє дітей 2005 та 2016 року народження. У період перебування у шлюбі в 2008 році за спільні кошти подружжя сторони придбали вищевказаний житловий будинок, який було зареєстровано за відповідачем. На даний час у них виник спір щодо майна, набутого за час шлюбу, яке позивач бажає поділити.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 32).
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 19.01.2026 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу (а.с. 83-84).
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 04.03.2026 роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу, з позовними вимогами первісної позовної заяви та виділено в самостійне провадження зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 . Справу за зустрічним позовом передано за підсудністю Індустріальному районному суду м. Харкова (а.с. 111-112).
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 07.04.2026 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 125).

Представник позивача просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позов підтримав (а.с. 142-143).
Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 30, 31), проте на пошту за отриманням судової повістки і в судове засідання не з`явився (а.с. 140-141), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.
Представник відповідача про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надсилання судової повістки до його електронного кабінету, про що свідчать довідки про доставку електронного документа 10.04.2026 та 23.06.2026 (а.с. 126, 136), однак в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається, клопотань та письмових заперечень від нього не надходило. 

Тому суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторони відповідача у звичайному порядку, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі сторони відповідача у розгляді справи.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

14 травня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області був зареєстрований шлюб між сторонами (а.с. 6), який за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.11.2023, яке набрало законної сили, було розірвано (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 02.02.2008 житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці Волоховоярської сільської ради, розміром 4000 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_2 (а.с. 10-11).

Отже, спірний будинок був придбаний сторонами в період шлюбу. 

З висновку про вартість майна (звіт про оцінку майна СОД ФОП ОСОБА_5 від 10.10.2024) встановлено, що ринкова вартість майна – житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, площею 55,3 кв.м, станом на 10.10.2024 становить 283660 грн (а.с. 12-26).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Сторона позивача зазначала, що під час перебування у шлюбі за спільні кошти вони придбали спірне майно, право власності на яке оформили за відповідачем, при цьому вона вважає спірне майно об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Сторона відповідача проти цього не заперечувала. 

Таким чином, спірний будинок підлягає визнанню об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , як подружжя, оскільки придбаний ними в період шлюбу, незалежно від того, що право власності на нього зареєстровано за відповідачем. 

Частиною 1 статті 70 СК України та абз. 1 ч. 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Однак вказаних обставин судом встановлено не було.

Отже, спірне нерухоме майно належить сторонами в рівних частках. Підстав для відступлення від принципу рівності часток подружжя в спільному майні суд не встановив.

Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п. 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 Сімейного кодексу України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 Цивільного кодексу України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 Цивільного кодексу України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже визнання за позивачем право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку відповідає вимогам закону.

Внаслідок задоволення позову судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

1)Позов задовольнити повністю.

2)В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1  право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

3)Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  1418,30гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. 

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя Стригуненко В.М.