Справа № 712/1816/26
Провадження № 2/712/2363/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі – Чумак Д.І.,
за участю позивача - адвоката Руденко Ю.В.
представника відповідача – адвоката Манзар Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки у праві спільної часткової власності на транспортний засіб, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу Honda Accord, 2014 року випуску, № кузова НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2014 року, який розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07 вересня 2020 року.
Під час шлюбу, 02 січня 2019 року, за спільні кошти подружжя було придбано автомобіль Honda Accord, 2014 року випуску, який зареєстровано за відповідачем.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2023 року у справі № 712/13596/21 за сторонами визнано право власності по 1/2 частці на зазначений транспортний засіб.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2024 року виправлено описку у вказаному рішенні та зазначено про припинення права спільної сумісної власності сторін на автомобіль Honda Accord, 2014 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , із встановленням спільної часткової власності сторін на нього.
Позивачка вказувала, що, незважаючи на судове рішення, автомобіль продовжував перебувати в одноосібному володінні та користуванні відповідача. На її звернення щодо надання доступу до транспортного засобу та передачі ключів відповідач відповідав відмовою, у зв`язку з чим вона була фактично позбавлена можливості користуватися належною їй часткою майна.
26 серпня 2025 року відповідач без її згоди відчужив транспортний засіб третій особі, що, за твердженням позивачки, підтверджується інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях.
Позивачка наголошувала, що на момент відчуження автомобіля її право власності на 1/2 його частку було встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Внаслідок відчуження автомобіля вона остаточно втратила можливість володіти та користуватися належною їй часткою, а відновлення її права шляхом фактичного поділу майна стало неможливим.
На підтвердження вартості транспортного засобу до позовної заяви долучила висновок № 171 експертного автотоварознавчого дослідження від 25 грудня 2025 року, відповідно до якого середня ринкова вартість автомобіля Honda Accord, 2014 року випуску, становила 542 520 грн, а вартість 1/2 частки - 271 260 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила стягнути з відповідача 271 260 грн компенсації вартості належної їй 1/2 частки транспортного засобу, а також понесені судові витрати.
Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в поряду спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Представник відповідача Манзар Т.В. заперечувала проти визначеного позивачкою розміру грошової компенсації, посилаючись на необґрунтованість вартості транспортного засобу, визначеної у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 171 від 25 грудня 2025 року, який було надано позивачкою разом із позовною заявою.
Ухвалою суду від 27 травня 2026 року у справі за клопотанням представника відповідача призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу.
За результатами її проведення складено висновок експерта № 56 від 30 червня 2026 року, відповідно до якого середня ринкова вартість (ціна) ідентичного (аналогічного) автомобіля Honda Accord, 2014 року випуску, з такими ж технічними характеристиками, як у автомобіля з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , на дату проведення експертизи становить 434 304 грн.
Після проведення призначеної судом транспортно-товарознавчої експертизи та отримання висновку експерта Старинця М.В. № 56 від 30 червня 2026 року представник відповідача – адвокат Манзар Т.В. не заперечувала проти стягнення на користь позивачки грошової компенсації у розмірі 1/2 вартості спірного транспортного засобу, визначеної за результатами вказаної судової експертизи.
Представник позивачки – адвокат Руденко Ю.В. після надходження висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи заперечувала проти застосованого експертом коригування ринкової вартості транспортного засобу у бік зменшення на 10 відсотків.
Зазначала, що спірний автомобіль безпосередньо експертом не оглядався, а тому його фактичний технічний стан на час проведення оцінки, зокрема стан раніше відновлених кузовних складових, безпосередньо не встановлювався. У зв`язку з цим вважала, що наявні в інформаційних базах відомості про попередні пошкодження та ремонт автомобіля не давали достатніх підстав для зменшення його ринкової вартості на 10 відсотків, та наполягала на визначенні компенсації без застосування зазначеного коригування.
У судовому засіданні судовий експерт Старинець М.В. був допитаний щодо наданого ним висновку №56 від 30.06.2026.
Надаючи пояснення щодо обраного способу визначення вартості транспортного засобу, зазначив, що методика проведення оцінки залежить, зокрема, від можливості безпосереднього дослідження об`єкта оцінки.
Експерт пояснив, що у разі наявності фізичного доступу до транспортного засобу його ринкова вартість визначалася б виходячи із середньої ринкової вартості відповідних транспортних засобів з подальшим її коригуванням з урахуванням індивідуальних характеристик безпосередньо досліджуваного автомобіля, зокрема його фактичного пробігу, технічного стану, наявних пошкоджень, слідів відновлювального ремонту та інших факторів, які впливають на його ринкову вартість.
Разом із тим, на час проведення експертизи спірний автомобіль був відчужений та у розпорядження експерта для безпосереднього огляду не надавався, у зв`язку з чим встановлення його фактичного технічного стану шляхом фізичного дослідження було неможливим.
Водночас відсутність автомобіля як фізичного об`єкта дослідження не означала відсутності відомостей, які дозволяли його індивідуалізувати. Експерту був відомий конкретний ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN), а у доступних інформаційних базах містилися відомості щодо історії саме цього автомобіля, у тому числі інформація, отримана щодо транспортного засобу за кордоном, та відомості про його попередні пошкодження і відновлення.
За таких вихідних даних, експерт здійснив дослідження відповідно до положень пункту 7.3 Методики та таблиці 4.1 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, використавши доступні відомості, які стосувалися саме транспортного засобу з відповідним VIN.
При цьому експерт пояснив, що встановлені за ідентифікаційним номером транспортного засобу відомості свідчили про проведення відновлювального ремонту трьох і більше складових кузова.
Відповідно до пункту 7.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів коригування ринкової вартості колісного транспортного засобу здійснюється, зокрема, з урахуванням процента додаткового збільшення (зменшення) його ринкової вартості, який визначається відповідно до таблиці 4.1 додатка 4 до Методики.
Згідно з пунктом 6 таблиці 4.1 додатка 4 до Методики у разі, якщо три і більше кузовних складових транспортного засобу відновлювалися ремонтом, передбачено зменшення його ринкової вартості на 10 відсотків.
З огляду на встановлені щодо спірного транспортного засобу відомості експертом при визначенні його ринкової вартості було застосовано відповідне десятивідсоткове коригування.
Заслухавши учасників справи, експерта, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд може захистити цивільне право або інтерес, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків та іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
За змістом статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі статтею 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
За правилами статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Водночас, здійснення права власності одним співвласником не може відбуватися шляхом фактичного усунення іншого співвласника від володіння, користування чи розпорядження належною йому часткою майна.
Згідно із частиною першою статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, а відповідно до частини третьої цієї статті не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2023 року у справі № 712/13596/21, з урахуванням ухвали суду від 08 лютого 2024 року про виправлення описки, встановлено право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці у праві власності на автомобіль Honda Accord, 2014 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , із припиненням права спільної сумісної власності на це майно.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, належність позивачці 1/2 частки у праві власності на спірний автомобіль та розмір такої частки не є предметом повторного доказування у цій справі.
Натомість предметом цього спору є наслідки подальшого одноособового розпорядження відповідачем автомобілем, у якому позивачці належала 1/2 частка, та визначення розміру майнової компенсації, здатної відновити порушене право позивачки.
Матеріалами справи підтверджено, що 26 серпня 2025 року, тобто після набрання законної сили судовим рішенням, яким визначено частки сторін у праві власності на автомобіль, відповідач здійснив його відчуження третій особі.
Доказів надання позивачкою згоди на відчуження належної їй частки автомобіля матеріали справи не містять.
Таким чином, на момент розпорядження транспортним засобом відповідачу було достеменно відомо не лише про існування майнових претензій позивачки, а й про встановлене судовим рішенням її право власності на 1/2 частку цього майна.
За таких обставин відповідач, здійснивши відчуження автомобіля в цілому, фактично розпорядився не лише належною йому часткою, але й майновою цінністю частки, яка належала позивачці.
Суд вважає, що наслідки таких односторонніх дій одного співвласника не можуть покладатися на іншого співвласника та призводити до втрати ним економічної вартості належного майна.
Інший підхід фактично означав би, що особа, яка всупереч правам іншого співвласника розпорядилася всім об`єктом спільної часткової власності, могла б власними діями унеможливити ефективний захист уже встановленого судовим рішенням права іншої особи.
Суд також враховує, що після відчуження автомобіля третій особі фактичне здійснення позивачкою правомочностей співвласника щодо цього транспортного засобу стало неможливим. Тому за конкретних обставин справи, присудження грошової суми, еквівалентної вартості належної позивачці частки майна, є способом захисту, який найбільш повно відновлює її порушене майнове становище.
При цьому, суд розмежовує правову природу такої компенсації та компенсації, передбаченої частиною третьою статті 358 ЦК України за неможливість надання співвласнику відповідної частини спільного майна у володіння та користування. У цій справі порушення права позивачки не обмежується неможливістю користування автомобілем: після його відчуження відповідачем позивачка фактично позбавлена можливості реалізувати встановлене судом право на 1/2 частку майнової цінності цього об`єкта.
В даному випадку, ефективність судового захисту вимагає не формального підтвердження права, яке вже встановлене попереднім судовим рішенням, а відновлення його майнового еквівалента.
Звертаючись до суду, позивачка визначила вартість автомобіля Honda Accord, 2014 року випуску у розмірі 542 520 грн. на підставі висновку № 171 експертного автотоварознавчого дослідження від 25 грудня 2025 року та, відповідно, просила стягнути 271 260 грн як вартість належної їй половини транспортного засобу.
У зв`язку з наявністю спору щодо ринкової вартості автомобіля Honda Accord, 2014 року випуску ухвалою суду від 27 травня 2026 року призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу.
Відповідно до висновку експерта № 56 від 30 червня 2026 року середня ринкова вартість ідентичного (аналогічного) автомобіля Honda Accord, 2014 року випуску, з такими ж технічними характеристиками, як у автомобіля з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , на дату проведення експертизи становить 434 304 грн.
Відповідно до статті 102 ЦПК України висновок експерта повинен містити докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові.
За змістом статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили та оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами статті 89 цього Кодексу.
У цій справі право позивачки на 1/2 частку спірного автомобіля не потребує встановлення судом, оскільки воно вже визнане судовим рішенням, яке набрало законної сили. Відтак предметом цього спору є не поділ спільного майна подружжя як такий, а захист уже існуючого та судовим рішенням підтвердженого права позивачки, реалізація якого в натурі стала неможливою внаслідок подальшого відчуження відповідачем транспортного засобу третій особі.
За таких обставин, вимога про стягнення грошового еквівалента належної позивачці частки відповідає змісту порушеного права та забезпечує його ефективне відновлення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 виходила з того, що у разі, коли особа має намір отримати еквівалент вартості своєї частки у спільному майні, яке було відчужено без її згоди, вона вправі вимагати стягнення компенсації в розмірі відповідної частки відчуженого майна. Такий спосіб захисту є ефективним і не вимагає попереднього визнання правочину щодо відчуження майна недійсним та застосування реституції.
При визначенні розміру такої компенсації встановленню підлягає ринкова вартість спільного майна на час вирішення спору, а в разі неможливості визначення вартості безпосередньо відчуженого майна - ринкова вартість майна, подібного за своїми якостями та технічними характеристиками.
Суд окремо звертає увагу на підхід, застосований експертом при визначенні вартості спірного транспортного засобу.
З огляду на наведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, суд окремо оцінює спосіб, у який експертом визначено вартість спірного транспортного засобу.
Такий підхід має істотне значення для оцінки висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи у цій справі.
Незважаючи на те, що на час проведення експертизи спірний транспортний засіб уже був відчужений відповідачем та безпосередньо експерту для огляду не надавався, експерт не обмежився визначенням усередненої ринкової вартості автомобілів Honda Accord відповідного року випуску.
Об`єкт оцінки був індивідуалізований за його ідентифікаційним номером (VIN) - НОМЕР_1 , а при проведенні дослідження експертом використано доступні відомості, які стосуються саме цього транспортного засобу, його технічних характеристик та історії експлуатації.
Отже, використання експертом цінових показників автомобілів - аналогів було не самостійним способом визначення вартості абстрактного автомобіля відповідної марки, моделі та року випуску, а складовою порівняльного підходу, необхідною для встановлення ринкової вартості конкретного транспортного засобу, який був предметом спільної часткової власності сторін.
Саме такий спосіб визначення вартості найбільшою мірою відповідає характеру спірних правовідносин. Предметом компенсації у цій справі є не 1/2 вартості будь-якого автомобіля Honda Accord 2014 року випуску, а майновий еквівалент 1/2 частки конкретного автомобіля з VIN НОМЕР_1 , право на яку належало позивачці та було встановлено судовим рішенням.
Тому, за наявності об`єктивної можливості врахувати індивідуальні характеристики та відомості щодо конкретного транспортного засобу визначення його вартості виключно за середньоринковими показниками аналогічних автомобілів, без урахування таких відомостей, меншою мірою відповідало б як фактичним обставинам справи, так і меті грошової компенсації - відшкодувати позивачці дійсну економічну вартість саме того майнового права, якого вона фактично була позбавлена внаслідок відчуження автомобіля.
Оцінюючи пояснення судового експерта Старинця М.В., надані в судовому засіданні у сукупності з письмовим висновком експерта, суд враховує, що застосований ним спосіб розрахунку був обумовлений об`єктивною неможливістю безпосереднього огляду автомобіля внаслідок його попереднього відчуження. 
Суд також враховує, що у практиці Верховного Суду при визначенні грошової компенсації за відчужене майно пріоритетним є встановлення ринкової вартості саме цього майна, а до визначення ринкової вартості аналогічного за своїми якостями та технічними характеристиками майна слід звертатися у разі неможливості встановлення вартості безпосередньо відчуженого об`єкта.
У цьому контексті застосований експертом підхід суд вважає таким, що дозволив максимально індивідуалізувати визначену ринкову вартість з урахуванням тих вихідних даних щодо спірного транспортного засобу, які об`єктивно могли бути отримані за відсутності можливості його безпосереднього огляду. Наявність конкретного VIN та інформації про історію автомобіля дала змогу врахувати встановлені саме щодо нього обставини, які впливають на ринкову вартість. Натомість, визначення компенсації виключно за усередненою вартістю аналогічного автомобіля Honda Accord, без урахування доступних індивідуальних відомостей щодо спірного транспортного засобу, меншою мірою відповідало б меті оцінки - встановленню дійсної економічної вартості майнового права, 1/2 частка якого належала позивачці.
Отже, відсутність можливості фізичного огляду автомобіля сама по собі не спростовує достовірності висновку експерта, а застосування ним передбаченого п.7.3 та пунктом 6 таблиці 4.1 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів коригування на підставі встановлених щодо конкретного транспортного засобу відомостей суд вважає обґрунтованим.
За таких обставин, суд вважає застосований експертом підхід таким, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 щодо необхідності першочергового визначення ринкової вартості саме відчуженого майна, а звернення до вартості аналогічного майна - лише у разі неможливості встановлення такої вартості.
Належних і допустимих доказів, які б спростовували результати проведеної у справі судової експертизи або свідчили про неправильність застосованої експертом методики, суду не надано.
Тому, при визначенні розміру компенсації суд надає перевагу висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 56 від 30 червня 2026 року перед поданим позивачкою до звернення до суду експертним дослідженням.
Таке вирішення питання означає виключно встановлення об`єктивного розміру компенсації відповідно до доказів, безпосередньо досліджених у межах справи.
Таким чином, виходячи з установленої судовою експертизою вартості автомобіля 434 304 грн, вартість належної позивачці 1/2 частки становить: 434 304 грн : 2 = 217 152 гривень.
Враховуючи, що позивачка просила стягнути 271 260 грн, а належними та допустимими доказами підтверджено вартість її частки у розмірі 217 152 грн., позов підлягає частковому задоволенню.
При цьому, різниця між заявленою позивачкою та встановленою судом сумою не є наслідком зменшення належної їй частки - її частка залишається незмінною та становить 1/2, - а зумовлена встановленням судом іншої дійсної вартості самого транспортного засобу на підставі проведеної у справі судової експертизи.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 217 152 гривень становить справедливу та пропорційну компенсацію вартості належної їй 1/2 частки автомобіля та забезпечує ефективне відновлення її порушеного майнового права.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 712, 60 грн.
Позовні вимоги задоволено у розмірі 217 152 грн із заявлених 271 260 грн, тобто на 80 %.
Відтак, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2 170 грн.
Щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із проведенням експертних досліджень, суд вирішує питання з урахуванням доказів їх фактичного понесення, необхідності та розумності, а також правил пропорційного розподілу судових витрат.
Позивачкою та відповідачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 грн кожним.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Враховуючи результат розгляду справи та пропорцію задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 16 800 грн., що становить 80 % понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.
Водночас у зв`язку з відмовою у задоволенні 20 % позовних вимог з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню 4 200 грн., що становить 20 % понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.
У ході розгляду справи ухвалою суду від 27 травня 2026 року було призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, витрати на проведення якої у розмірі 4 000 грн понесені відповідачем.
Висновок цієї експертизи судом досліджено та покладено в основу рішення при визначенні ринкової вартості спірного транспортного засобу та розміру належної позивачці компенсації.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 80 %, на відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України покладається 80 % зазначених витрат, а на позивачку - 20 %.
Враховуючи, що витрати на проведення судової експертизи у повному обсязі попередньо сплачені відповідачем, з позивачки на його користь підлягає стягненню 800 грн., що становить 20 % від фактично понесених відповідачем витрат у сумі 4 000 грн.
Щодо заявлених позивачкою до відшкодування витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 171 від 25 грудня 2025 року суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.
За змістом частин шостої - восьмої статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 звернула увагу, що при вирішенні питання про розподіл витрат на проведення експертизи визначальним є не час її проведення - до чи після звернення особи до суду, - а безпосередній зв`язок таких витрат із розглядом справи та доказове значення відповідного висновку при вирішенні спору.
У цій справі експертне автотоварознавче дослідження № 171 від 25 грудня 2025 року було подано позивачкою разом із позовною заявою та використано нею для визначення заявленого розміру грошової компенсації - 271 260 грн, виходячи із визначеної у ньому вартості автомобіля у сумі 542 520 грн.
Разом із тим, визначена у цьому дослідженні вартість транспортного засобу не покладена судом в основу вирішення спору.
У зв`язку з наявністю між сторонами спору щодо дійсної ринкової вартості транспортного засобу ухвалою суду від 27 травня 2026 року призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу. За її результатами вартість автомобіля, з урахуванням його індивідуальних характеристик та відомостей, встановлених за ідентифікаційним номером (VIN), визначена у розмірі 434 304 грн.
Саме висновок судової експертизи суд визнав належним та переконливим доказом ринкової вартості спірного транспортного засобу та поклав його в основу визначення розміру компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивачки.
Отже, експертне дослідження № 171 від 25 грудня 2025 року в частині визначеної ним вартості транспортного засобу не було враховано судом як доказ при встановленні обставини, для з`ясування якої воно було проведене.
За таких обставин, ураховуючи правові висновки Верховного Суду щодо розподілу витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, суд не вбачає підстав для покладення витрат на проведення зазначеного дослідження на відповідача.
Тому вимога позивачки про відшкодування витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 171 від 25 грудня 2025 року задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 12, 13, 76–82, 89, 102, 110, 133, 137, 141, 258, 259, 263–265 ЦПК України, статтями 13, 15, 16, 319, 321, 356–358 ЦК України, суд —

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки у праві спільної часткової власності на транспортний засіб - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,грошову компенсацію вартості належної їй 1/2 частки автомобіля Honda Accord, 2014 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , у розмірі 217 152,00 гривні, судовий збір в розмірі 2 170,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвокату в розмірі 16 800 гривень, а всього стягнути 236 122 гривень (двісті тридцять шість тисяч сто двадцять дві грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на проведення судової транспортно- товарознавчої експертизи в розмірі 800 гривень, витрати на профкчійну правничу допомогу адвокату в розмірі 4200 гривень, а всього стягнути 5000 гривень (п`ять тисяч гривень 00 коп.).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлений 15.09.2026 року.

Головуючий: Т.Є. Троян

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .