24.08.2026
Справа № 497/965/26
Провадження № 2/497/1162/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.08.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді – Раца В.А.,
секретаря – Божевої І.Д., 
без участі сторін, 
розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:
10.04.2026 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1620430 від 02.04.2026 року (а.с.15), звернулася до суду через систему "Електронний суд" з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому представник посилається на те, що ОСОБА_3 належав вищезазначений будинок, як члену колгоспного типу двору. Спадкоємцем ОСОБА_3 є його двоюрідний брат позивач по справі, який своєчасно прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Коли позивач звернувся до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, йому було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок за спадкодавцем, тому позивач змушений звернутися до суду з цім позовом. 
Ухвалою судді від 15.04.2026 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, також в ухвалі витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
09.07.2026 року до суду надійшла витребувана інформація від приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Ажинтарева В.В. 
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_2 у позовній заяві клопотала про розгляд справи у відсутності сторони позивача (а.с.2 на звороті).
Відповідач Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області в особі т.в.о.голови Арабаджи М. надав 23.07.2026 року через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, заперечень щодо заявлених вимог не висловив.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України.
Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 14.04.1991 року відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", головою якого був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою № 08-09/509, яка видана 05.12.2025 року секретарем виконавчого комітету Кубейської сільської ради Бальжик Т. на підставі сільськогосподарської книги №7 особистий рахунок №0566 (а.с.4 на звороті).
Згідно вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.
Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.
Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.
Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.
Відповідно до змісту Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.
Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).
Відповідно до ст.ст. 120,123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.
Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.
Виходячи з вимог ст.ст. 120,123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) мав тільки ОСОБА_3 та був єдиним власником майна.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 03.10.2024 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на підставі актового запису про смерть №599, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).
Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно, у тому числі на весь вищезазначений житловий будинок. 
Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).
Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
Єдиним спадкоємцем померлого є його двоюрідний брат – ОСОБА_1 , родинні відносини підтверджується наступними доказами:
- свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , яке видане 11.05.1974 року відділом ЗАГС Болградського райвиконкому на підставі актового запису №32 від 13.03.1959, відповідно до якого його матір`ю є ОСОБА_4 ;
- свідоцтвом про укладення шлюбу між батьками позивача серії НОМЕР_3 , яке видане 09.02.1968 року відділом Болградського районного бюро ЗАГС на підставі актового запису №35 від 07.11.1936 року, відповідно до якого дошлюбне прізвище матері позивача « ОСОБА_5 »;
- свідоцтвом про народження матері позивача ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 , виданого повторно 08.02.1968 року відділом Болградського райбюро ЗАГС на підставі актового запису №88 від 13 серпня 1913 року, відповідно до якого її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (російською мовою « ОСОБА_9 »);
- свідоцтвом про народження померлого ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 , виданого 09.12.1953 року в с.Червоноармійське Болградського району Ізмаїльської області на підставі актового запису №186 від 28.11.1953 року, відповідно до якого його матір`ю є ОСОБА_10 ;
- свідоцтвом про одруження між батьками померлого серії НОМЕР_6 , яке видане 29.11.1968 року відділом бюро ЗАГС Болградського району Одеської області на підставі актового запису №58 від 29.11.1968 року, відповідно до якого дошлюбне прізвище матері померлого зазначена - « ОСОБА_5 »;
- свідоцтвом про народження матері померлого - ОСОБА_11 серії НОМЕР_7 , виданого повторно 11.04.1968 року відділом Болградського райбюро ЗАГС на підставі актового запису №128 від 20 жовтня 1918 року, відповідно до якого її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , тобто вони з матір`ю позивача є єдинокровними сестрами по батькові.
Судом з`ясовано коло спадкоємців які прийняли спадщину, в тому числі було досліджено:
- довідку № 08-09/509, яка видана 05.12.2025 року секретарем виконавчого комітету Кубейської сільської ради Бальжик Т., відповідно до якої на момент смерті ОСОБА_3 з ним в будинку більш ніхто не проживав;
- матеріали спадкової справи №20/2024, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В. 19 лютого 2025 року до майна померлого ОСОБА_3 та копію якої витребувано судом, з якої встановлено, що єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини є позивач по справі ОСОБА_1 . Заява подана у межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, а саме 19.02.2025 року та реєстрована за №41. також з матеріалів спадкової справивстановлено, що на ім`я позивача вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлому. Доказів видачі свідоцтва на спадковий житловий будинок, матеріали спадквої справи не містять.
Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтарева В.В. №205/02-31 від 13.11.2025 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, якій підтверджував би належність будинку спадкодавцеві (а.с.8).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1222, 1265,1269,1270 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 82, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ: 
Позов ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності-  задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , в порядку спадкування після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .  
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя           В.А. Раца