Справа № 740/7184/25 	Суддя - доповідач Оксана  Ярославівна Парфененко 	
Провадження № 33/4823/668/26 	  	

Постанова 
09 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Парфененко О. Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,
встановив:
Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.; стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн судового збору.
22 червня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилаючись на те, що оскаржувану постанову було ухвалено за його відсутності, він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, судову повістку про виклик до суду не отримував, не був повідомлений про дату та час судового засідання будь-яким іншим способом та не підписував жодних документів про отримання судового виклику чи повідомлення.
Матеріали справи не містять доказів того, що йому було вручено повістку особисто, а також доказів того, що він підтвердив отримання повідомлення про дату та час судового засідання. 
При цьому апелянт зазначає, що на момент направлення судових повідомлень перебував поза межами свого місця проживання, оскільки захищає Батьківщину Україну, перебуваючи у Збройних силах України, у зв`язку з чим фізично не мав можливості отримати поштову кореспонденцію за адресою проживання. Про існування судового рішення дізнався лише після отримання копії постанови суду 18 червня 2026 року.
Дослідивши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.
Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко встановлює процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, частиною другою статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Аналогічне положення визначено статтею 289 КУпАП, відповідно до якої скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Таким чином, законодавець пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення.
Законом передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
Поважними причинами пропуску строку на оскарження є ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Оскаржувана апелянтом постанова Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області винесена 29 грудня 2025 року. 
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 в судове засідання 29 грудня 2025 року об 11 годині не з`явився без повідомлення причин, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні. 
При цьому ОСОБА_1 був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, де чітко зазначено, що адміністративна справа буде розглядатися в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області 29 грудня 2025 року об 11 годині.
Інформація про розгляд справи була розміщена на сайті Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.
Окрім того, у матеріалах справи наявні дві квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки, з яких слідує, що ОСОБА_1 12 січня 2026 року на виконання постанови Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області від 29 грудня 2025 року, сплатив судовий збір у сумі 605, 60 грн та штраф у сумі 850, 00 грн (а. с. 10, 11).
Таким чином, ОСОБА_1 , як особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, достеменно знав про те, що суд 29 грудня 2025 року ухвалив постанову, ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом постанови, у зв`язку з чим у добровільному порядку виконав постанову.
Апеляційний суд звертає увагу, що зі змісту заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження слідує, що підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а також не отримав оскаржувану постанову, у зв`язку з чим був позбавлений можливості своєчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою, а оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності отримав лише 18 червня 2026 року.
Разом з тим, як зазначено вище, законодавець пов`язує початок перебігу десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення з моментом її винесення, а не з днем, коли особа отримала копію постанови суду або дізналася про наявність вказаного рішення.
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було пропущено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо), які об`єктивно унеможливлювали виконання певної процесуальної дії.
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Апеляційний суд зазначає, що факт сплати визначеного судом судового збору та штрафу 12 січня 2026 року свідчить про те, що ОСОБА_1 12 січня 2026 року був обізнаний про ухвалення стосовно нього судового рішення, а також про наявність об`єктивної можливості реалізувати право на апеляційне оскарження у встановлений законом строк.
Доводи ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з перебуванням у Збройних силах України він не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду, також не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи підтверджують факт сплати штрафу та судового збору, що свідчить про його процесуальну активність та наявність реальної можливості забезпечити належний захист своїх прав, у тому числі шляхом звернення за правничою допомогою та у визначений законом строк звернутися до суду з апеляційною скаргою або укласти угоду про надання правничої допомоги для подання такої скарги.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянт не навів поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, яка набрала законної сили і є виконаною, тому відсутні підстави для поновлення пропущеного строку на оскарження постанови суду першої інстанції .
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку повернути апеляційну скаргу як таку, що була подана із пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд -
постановив:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2025 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2025 року повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. Я. Парфененко