Провадження №2/760/5368/26
Справа №760/31551/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2026         м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі: 
головуючого судді      судді Застрожнікової К.С.,
при секретарі судового засідання    Кравченко А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський економіко-правовий ліцей» про визнання трудових відносин припиненими, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський економіко-правовий ліцей» про визнання трудових відносин припиненими.
Позовна заява обґрунтована тим, що з 12.09.2024 позивач був прийнятий на роботу вчителя закладу загальної середньої освіти в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Київський економіко-правовий ліцей». У зв`язку із бажанням змінити вид діяльності, 23.10.2025 позивач направив на поштову адресу відповідача Заяву про звільнення за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Проте, відповідач не вжив заходів, для належного оформлення припинення трудових відносин, не видав наказ про звільнення, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду і просить суд визнати припиненими трудові відносини між позивачем та відповідачем з 06.11.2025 у зв`язку із звільненням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, та стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С. 
08.12.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у судове засідання. 
Сторони повідомлені про відкриття позовного провадження, відповідач відзиву на позов не направив. 
Суд розглянув справу за наявними доказами відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне. 
Згідно з відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, сформовані засобами автоматичних систем Пенсійного фонду Україну 07.11.2025 ОСОБА_1 з 16.09.2024 прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський економіко-правовий ліцей» на посаду вчителя закладу загальної середньої освіти, код 2320 (по предмету «фізика») на підставі Наказу (Розпорядження) про прийняття на роботу № 2-ОК від 12.09.2024 з тижневим навантаженням 30 годин по ставці 0,75 окладу штатної одиниці, згідно штатного розкладу, що підтверджується також довідкою № 0Л00-000098 з місця роботи позивача. 
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський економіко-правовий ліцей» має код ЄДРПОУ 45574841, та зареєстроване за адресою: 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 3, офіс 704.
Згідно з довідкою Пенсійного фонду України (форма ОК-7), відповідач проводив нарахування виплат на користь позивача з вересня 2024 року по червень 2025 року, надалі відомості про нарахування відсутні.
23.10.2025 позивач направив на поштову адресу відповідача Заяву про звільнення за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, відповідач не вжив заходів, спрямованих на видачу Наказу про звільнення позивача із займаної посади за власним бажанням. 
Доказів протилежного відповідач до суду не подав. 
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно зі ст. 1 КЗпП України, законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. 
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Згідно зі статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39).
Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Згідно зі ст. 47 КЗпП, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 р. у справі № 758/1861/18 вказано, що відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.
У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №201/1384/16-ц визнано ефективним і таким, що не суперечить закону спосіб захисту порушеного права шляхом припинення трудових відносин на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року у справі №1-14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі №1-16/2007 та від 29 січня 2008 року у справі №1-5/2008 вказав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Позивач має право на вільний вибір роботи, що включає право на розірвання трудового договору в порядку статті 38 КУпАП.
Трудові відносини між Позивачем та Товариством фактично припинені, проте Позивач позбавлений можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує його конституційні права.
Тому, суд вважає, що позовні вимоги про припинення трудового договору на підставі ст. 38 КУпАП, слід задовольнити.
На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з Відповідача на користь Позивача суму судового збору у розмірі 969, 00 грн.
Стосовно стягнення витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. 
Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Також суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У цій справі відповідач не заявляв клопотання про зменшення судових витрат.
Так, стороною позивача, на підтвердження обставин понесення судових витрат на правничу допомогу, до суду подані копії: договору № 11/11-01 про надання правничих послуг від 11.11.2025, укладений із АО «Адвокатська компанія «ПАРИТЕТ», Акт № /11 від 11.11.2025 надання адвокатських послуг на суму 10 000 грн., квитанція до прибуткового касового ордера на суму 10 000 грн.
Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський економіко-правовий ліцей» про визнання трудових відносин припиненими, - задовольнити повністю.

Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКИЙ ЕКОНОМІКО-ПРАВОВИЙ ЛІЦЕЙ» (код ЄДРПОУ 45574841, адреса: 03110, Україна, м. Київ, вул. Солом`янська, будинок 3, офіс 704) з 06 листопада 2025 року у зв`язку із звільненням з посади за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКИЙ ЕКОНОМІКО-ПРАВОВИЙ ЛІЦЕЙ» (код ЄДРПОУ 45574841, адреса: 03110, Україна, м. Київ, вул. Солом`янська, будинок 3, офіс 704) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 969 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн. 

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10.08.2026

Суддя          К.С. Застрожнікова