ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.08.2026 Справа № 914/925/26 

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у судовому засіданні матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Макс"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Баушпар"
про стягнення 524695,74 грн

за участю представників:
від позивача не з`явився
від відповідача не з`явився

ПРОЦЕС.
Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Макс" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Баушпар" про стягнення 524695,74 грн, з яких 430540,80 грн – основний борг, 11060,56 грн – 3% річних та 83094,38 грн – інфляційні втрати.
Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено в протоколах судового засідання.
У судове засідання 06.08.2026 сторони явку уповноважених представників не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Явка сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою.
СУТЬ СПОРУ ТА ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
У позовній заяві позивач зазначив, 09.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Макс" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Баушпар" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу піску крупнофракційного.
Як зазначено у позовній заяві, на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар та отримав послуги з перевезення. Позивач зазначив, що оплату відповідач здійснив лише частково.
У позовній заяві позивач вказав, що станом на день подання позову залишок не сплаченого товару становить 430540, 80 грн.
Керуючись частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 11060,56 грн 3% річних та 83094,38 грн інфляційних втрат.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 524695,74 грн, з яких 430540, 80 грн основного боргу, 11060,56 грн 3% річних та 83094, 38 грн інфляційних втрат.
Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
09.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Макс" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Баушпар" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити пісок крупнофракційний (товар). 
Згідно з пунктом 2.1. договору вартість товару з даним договором встановлюється в національній валюті України і становить 840 грн. 00 коп. в т.ч. 20% ПДВ за один кубічний метр товару.
Пунктом 2.2. договору передбачено, що оплата за придбаний товар здійснюється шляхом безготівкового перерахування протягом 20 календарних днів з дати поставки з урахування умов п.2.4. цього договору.
Після здійснення покупцем оплати в розмірі 80% від суми платежу, продавець зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, що відповідає вимогам Податкового кодексу України, складену в електронній формі за наявності електронного підпису, уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН). Подальшу оплату залишку в розмірі 20% від суми платежу покупець здійснює лише після виконання продавцем своїх зобов`язань щодо надання податкової накладної зареєстрованої в ЄРПН (пункт 2.4. договору).
Відповідно до пункту 3.1. договору прийом-передача товару за кількістю здійснюється відповідно до товарно-супровідних документів. Претензій по кількості та якості товару приймаються до моменту підписання відповідних накладних на поставку товару.
Згідно з пунктом 4.4. договору покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар у встановлений договором та домовленостями терміни.
Пунктом 5.1. договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства та умов цього договору.
На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар відповідно до таких видаткових накладних: від 26.08.2025 №653 на суму 18500,00 грн, від 28.07.2025 №583 на суму 102874,80 грн, від 25.07.2025 №582 на суму 74000,00 грн, від 19.07.2025 №570 на суму 49450,60 грн, від 12.09.2025 №711 на суму 74000,00 грн, від 01.09.2025 №677 на суму 18500,00 грн, від 29.08.2025 № 656 на суму 37000,00 грн, від 28.08.2025 №655 на суму 55500,00 грн, від 27.08.2025 №654 на суму 37000,00 грн та акту від 29.09.2025 №744 на суму 5700,00 грн.
При цьому, як зазначив позивач, відповідач за договором здійснив лише часткову оплату.
Крім того, керуючись частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу 11060,56 грн 3% річних та 83094,38 грн інфляційних втрат.
Отже враховуючи вищезазначене, позивачем заявлено до стягнення 430540,80 грн основного боргу, 11060,56 грн 3% річних та 83094,38 грн інфляційних втрат.
ВИСНОВКИ СУДУ.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. (стаття 712 Цивільного кодексу України)
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як встановлено судом, 09.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Макс" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Баушпар" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити пісок крупнофракційний (товар). 
Факт поставки відповідачу товару підтверджується такими видатковими накладними: від 26.08.2025 №653 на суму 18500,00 грн, від 28.07.2025 №583 на суму 102874,80 грн, від 25.07.2025 №582 на суму 74000,00 грн, від 19.07.2025 №570 на суму 49450,60 грн, від 12.09.2025 №711 на суму 74000,00 грн, від 01.09.2025 №677 на суму 18500,00 грн, від 29.08.2025 № 656 на суму 37000,00 грн, від 28.08.2025 №655 на суму 55500,00 грн, від 27.08.2025 №654 на суму 37000,00 грн та актом від 29.09.2025 №744 на суму 5700,00 грн (на загальну суму: 472525,40 грн).
Як стверджує позивач та як вбачається із матеріалів справи, відповідач здійснив лише часткові оплати за поставлений йому товар. Отже, як підтверджується матеріалами справи, основна заборгованість відповідача за поставлений йому позивачем товар становить 430540,80 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.
Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Щодо нарахування інфляційних втрат суд зазначає, що їх нарахування позивачем здійснено невірно, адже як вбачається із поданого розрахунку, інфляційні втрати нараховано на борг 2024 року, хоча як встановлено судом, заборгованість виникла по накладних 2025 року. Також позивач невірно здійснив нарахування інфляційних втрат по накладних за 2025 рік, оскільки здійснив їх нарахування одразу на всю суму боргу (430540,80 грн), хоча вказана заборгованість виникла не одразу, а поступово по мірі здійснення поставок і неоплати товару відповідно до вищевказаних видаткових накладних.
Щодо нарахування 3% річних суд зазначає, що їх нарахування позивачем здійснено невірно, адже як вбачається із поданого розрахунку, 3% річних нараховано на борг 2024 року, хоча як встановлено судом, заборгованість виникла по накладних 2025 року.
Враховуючи наведене, судом здійснено перерахунок інфляційних втрат та 3% річних окремо по кожному невиконаному грошовому зобов`язанню 2025 року і в межах обраного позивачем періоду їх нарахування. Здійснивши перерахунок, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 17703,39 інфляційних втрат та 5603,57 грн 3% річних.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 430540,80 грн основного боргу, 17703,39 грн інфляційних втрат та 5603,57 грн 3% річних. 
ВИТРАТИ ПО СПЛАТІ СУДОВОГО ЗБОРУ.
При зверненні до суду із позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 7964,00 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №0005-3994-9778-3058 від 26.03.2026
Таким чином, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 5446,17 грн витрат по сплаті судового збору, оскільки позов у даній справі підлягає задоволенню частково.
Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баушпар" (79020, місто Львів, вулиця Варшавська, будинок 136, квартира 30; ідентифікаційний код: 41001204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Макс" (89623, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, село Клячаново, вулиця Мукачівська, будинок 125, ідентифікаційний код: 37591270) 430540,80 грн основного боргу, 17703,39 грн інфляційних втрат, 5603,57 грн 3% річних та 5446,17 грн витрат по сплаті судового збору.
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення підписано 21.08.2026.

Суддя Петрашко М.М.